ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2026 р. Справа № 910/482/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Шапрана В.В. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025
у справі № 910/482/25 (суддя Салівон А.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА СЕРВІСНА КОМПАНІЯ" 
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА СЕРВІСНА КОМПАНІЯ" (далі – позивач; ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА СЕРВІСНА КОМПАНІЯ"; ТОВ «УЕСК»; Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі – відповідач; ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго"; НЕК «Укренерго»; апелянт; скаржник) про стягнення 13 271 324,53 грн., а саме 12 354 023,61 грн. основного боргу, 170 379,31 грн. пені, 139 674,60 грн. 3% річних та 607 247,01 грн. втрат від інфляції. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов Договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 2187-01024 від 26.10.2021 року в частині своєчасної оплати придбаної позивачем як стороною, відповідальною за баланс, електричної енергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 провадження в частині стягнення 10 072 359,05 грн. основного боргу закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА СЕРВІСНА КОМПАНІЯ" 2 281 664,56 грн. основного боргу, 139 674,60 грн. 3% річних, 607 247,01 грн. втрат від інфляції та 36 343,03 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
За висновками місцевого господарського суду, беручи до уваги те, що факт сплати відповідачем грошових коштів відбувся після звернення до суду з даним позовом та на момент розгляду справи по суті предмет спору у вказаній частині відсутній, провадження у справі в частині стягнення 10 072 359,05 грн. основного боргу за договором підлягає закриттю у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.
Крім того, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів повної оплати спожитої електричної енергії, враховуючи здійснення часткової оплати в сумі 10 072 359,05 грн., відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини. Вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену електроенергію за договором підлягають частковому задоволенню в сумі 2 281 664,56 грн.
Також судом І-ої інстанції, на підставі ст. 625 ЦК України, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних - 139 674,60 грн. та втрат від інфляції - 607 247,01 грн.
В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, місцевий господарський суд, приймаючи до уваги положення Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 № 332, виснував, що оскільки в цій справі позивачем обрано період нарахування пені, що входить у період дії воєнного стану, який почався з 24.02.2022, відсутніми є правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені за прострочення грошового зобов`язання за період 17.08.2024 – 07.01.2025.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/482/25 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА СЕРВІСНА КОМПАНІЯ" до ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд 1-ої інстанції неправильно застосовував норми матеріального права та дійшов до неправильних висновків щодо обставин, які вважав встановленими.
Апелянт зазначає, що НЕК «Укренерго» може сплачувати ТОВ «УЕСК» вартість електричної енергії з метою врегулювання небалансів виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників ринку, на такому рахунку. Разом з тим, у зв`язку з систематичним порушенням учасниками ринку, відповідальними за небаланс, своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, зазначений вище поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для належного проведення ОСП розрахунків на балансуючому ринку. Таким чином, виключно внаслідок значного розміру наявної заборгованості перед оператором системи передачі зі сторони СВБ, НЕК «Укренерго» не завжди має можливість розраховуватися вчасно та в повному обсязі з усіма СВБ та ППБ. Адміністратор розрахунків на щоденній основі здійснює виплати усім постачальникам послуг з балансування та сторонам, відповідальним за баланс, на недискримінаційній основі та згідно з положеннями статті 3 Закону України «Про ринок електричної енергії» в межах доступної суми на поточному рахунку із спеціальним режимом використання. Тобто, як вважає скаржник, суд першої інстанції не врахував зазначених вище аргументів та ухвалив незаконне рішення про стягнення з відповідача суми основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, при тому, що чинне законодавство взагалі виключає будь-яку вину відповідача в затримці оплати послуг, наданих позивачем, які зазначені у позовній заяві.
За вказаного апелянтом акцентується, що відповідач не здійснював користування коштами, належними до сплати позивачу, а відтак позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими. 
Також скаржник звернув увагу, що матеріалами справи не підтверджується понесення позивачем будь-яких збитків від несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025, апеляційна скарга в справі № 910/482/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/482/25. Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/482/25 призначено на 06.04.2026.
На адресу апеляційного господарського суду від Товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. За твердженнями ТОВ «УЕСК», ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором.
Окремо позивач звернув увагу, що усталеною судовою практикою, викладеною в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21, від 02.03.2023 у справі №910/18611/21, від 09.03.2023 у справі №910/18613/21, від 25.05.2023 у справі №910/1382/22, від 14.12.2023 у справі №910/3263/23, від 13.02.2025 у справі №910/6577/24, від 16.04.2025 у справі №910/12312/24, від 23.04.2025 у справі №10/5201/24, від 17.09.2025 у справі №910/62/25, від 08.10.2025 у справі №910/7701/23, від 21.10.2025 у справі № 910/10946/24, від 02.12.2025 у справі №910/4545/25 (між тими самими сторонами) зі спорів, що виникли з правовідносин за договорами врегулювання небалансів електричної енергії встановлено, що наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, запровадженого в зв`язку з особливостями проведення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливості застосування до спірних правовідносин загальних норм матеріального права.
Тому, на думку Товариства, відповідач зобов`язаний дотримуватись умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 2187-01024 від 26.10.2021 року, що укладений між позивачем та відповідачем, незалежно від свого фінансового стану, правовідносин з іншими контрагентами та учасниками ринку, судових проваджень та інших, не пов`язаних з даним договором, обставин, і фінансові результати розрахунків на балансуючому ринку ніяким чином не мають впливати на виконання зобов`язань за конкретним договором.
Додатково позивач наголосив на правильності висновків суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України та правомірності стягнення з відповідача відповідних санкцій.
В судових засіданнях оголошувалась перерва.
Представник апелянта в судовому засіданні 01.06.2026 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. 
У судовому засіданні 01.06.2026 судом апеляційної інстанції оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та його проголошення 10.06.2026. 
В судове засідання 10.06.2026 з`явився представник скаржника. 
Апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні 01.06.2026 пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, наказом НЕК “Укренерго” від 03.04.2019 № 204 затверджено умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії, із подальшими змінами в редакції наказів НЕК “Укренерго” від 08.07.2019 №366, від 07.08.2019 №423, від 16.08.2019 №441, від №85, від 26.11.2020 №634, від 21.12.2020 №709, від 05.01.2021 №6, від №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021 №303, від 31.01.2022 №58, від №161, від 16.05.2022 №176, від 09.06.2022 №236, від 27.01.2023 №58, від 01.03.2023 №117, від 24.06.2024 №360 та від 08.07.2024 №393.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком № 1 до Правил ринку, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс (далі - СВБ), у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.
На виконання п. 4.2.1 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 307 (зі змінами і доповненнями) (далі - Правила ринку; Правила), згідно якого для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування та включення до Реєстру постачальників послуг з балансування, позивачем подано заяву на приєднання до договору про участь у балансуючому ринку, за наслідками отримання якої повідомленням про приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії за вих. № 01/48159 від 26.10.2021 відповідач поінформував позивача про приєднання до умов такого договору та долучення до реєстру учасників ринку, ідентифікатор договору № 2187-01024, дата акцептування – 26.10.2021.
Таким чином, між позивачем (ОСП) та відповідачем (СВБ) укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії № 2187-01024 від 26.10.2021 з подальшими змінами та доповненнями (скорочено – договір).
Відповідно до повідомлення про укладення договору, останній є публічним та укладається сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті ДП “НЕК “Укренерго” https://ua.energy/.
Розділами 1-10 договору узгоджено предмет договору, обсяг, ціну та вартість, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, порядок розрахунків, форс-мажор, порядок врегулювання спорів, строк дії договору тощо.
У відповідності до п. 1.3 договору за цим договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.
За п. 1.4 договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України “Про ринок електричної енергії” (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018 року.
Відповідно до пункту 1.5 договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі - продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
У відповідності до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Главою 2 договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. 
За підсумками місяця визначається індикативна величина – середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії.
Згідно п. 2.2 договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.
Відповідно до п. 3.5 договору СВБ зобов`язана нести фінансову відповідальність перед ОСП за врегулювання небалансу електричної енергії, спричиненого цією СВБ (власні технологічні витрати ДП “РЕМ”) або учасниками ринку, які входять до балансуючої групи СВБ.
Згідно з пунктом 5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.
Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 5.6 договору).
У ході виконання умов Договору сторонами здійснювались взаємні поставки електричної енергії для врегулювання небалансів.
Так, у системі MMS на адресу позивача 12.08.2024 надійшло повідомлення від відповідача про формування місячного звіту за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно якого сума зобов`язання відповідача зі сплати на користь Позивача складає 10 040 930,44 грн. з ПДВ.
В матеріалах справи наявний Акт №СВБ_02_2024_07_2178 від 31.07.2024 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з Договором, підписаний сторонами за допомогою ЕЦП з боку відповідача – 14.08.2024 о 21:50 та з боку позивача 15.08.2024 о 21:01, згідно якого за наслідками постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) на користь СВБ (позивача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акту купівлі- продажу електричної енергії складає 10 040 930,43 грн., в т.ч. ПДВ 1 673 488,41 грн.
Також 26.09.2024 у системі MMS на адресу позивача надійшло повідомлення від відповідача про формування звіту коригування за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно якого сума зобов`язання з ПДВ з боку відповідача складає 10 040 930,44 грн. + 160,67 грн. = 10 041 091,11 грн. з ПДВ.
Акт коригування № СВБ_К_03_2024_07_2187 від 26.09.2024 до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.07.2024 № СВБ_02_2024_07_2187 згідно з Договором підписано сторонами за допомогою ЕЦП, з боку відповідача як ОСП – 30.09.2024 о 16:53 та з боку позивача як СВБ 02.10.2024 о 12:01, та згідно останнього за наслідками процедури коригування щодо постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акта коригування складає 10 041 091,11 грн., в т.ч. ПДВ 1 673 515,19 грн.
Окрім цього, 11.09.2024 на адресу позивача від відповідача надійшло повідомлення про формування місячного звіту за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно якого сума зобов`язання відповідача зі сплати на користь позивача складає 2 287 053,48 грн. з ПДВ.
Сторонами за допомогою ЕЦП підписано з боку відповідача як ОСП – 13.09.2024 о 13:11, з боку позивача як СВБ - 13.09.2024 о 13:57 Акт № СВБ_02_2024_08_2178 від 31.08.2024 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з Договором, згідно якого за наслідками постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акту купівлі-продажу електричної енергії складає 2 287 053,48 грн., в т.ч. ПДВ 381 175,58 грн.
Також 24.10.2024 від відповідача на адресу позивача надійшло повідомлення про формування звіту коригування за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно якого сума зобов`язання зі сторони відповідача складає 2 287 053,48 грн. + 25 879,02 грн. = 2 312 932,50 грн. з ПДВ.
В подальшому сторонами за допомогою ЕЦП (з боку ОСП (відповідача) – 28.10.2024 о 11:23, з боку СВБ (позивача) 28.10.2024 о 12:46) було підписано Акт коригування № СВБ_К_03_2024_08_2187 від 24.10.2024 року до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.08.2024 №СВБ_02_2024_08_2187 згідно з Договором, згідно якого за наслідками процедури коригування щодо постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акта коригування складає 2 312 932,50 грн. в т.ч. ПДВ 385 488,75 грн.
Факт формування позивачем місячних звітів в системі управління ринком (MMS) про корегування за спірні періоди підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою скрін-шотів з СУР (MMS) та відповідачем не заперечувався.
Зазначені Акти та Акти коригування підписані відповідачем за допомогою електронно-цифрового підпису без заперечень, що, у свою чергу, підтверджує факт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів відповідачем в обсягах і вартостях, зазначених у Звітах за період з 01 липня 2024 року до 31 серпня 2024 року за Договором.
Відповідно до повідомлення про формування місячного звіту за небаланси електричної енергії та Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 10 040 930,44 грн. з ПДВ визначено 16.08.2024.
В свою чергу, згідно повідомлення про формування звіту коригування за період з 01.07.2024 по 31.07.2024 та Акта коригування за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 160,67 грн. з ПДВ - 02.10.2024.
Відповідно до повідомлення про формування місячного звіту за небаланси електричної енергії та Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 2 287 053,48 грн з ПДВ визначено 17.09.2024.
Згідно повідомлення про формування звіту коригування за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 та Акта коригування за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 25 879,02 грн. з ПДВ - 30.10.2024.
Як зазначалось позивачем в позовній заяві, всупереч умовам Договору та Правил відповідач не здійснив своєчасну оплату, у зв`язку з чим заборгованість відповідача з оплати за небаланс електричної енергії становить 12 354 023,61 грн.
У відзиві на позов відповідач вказував, що ПАТ “НЕК “Укренерго” може сплачувати ТОВ “УЕСК” вартість електричної енергії з метою врегулювання небалансів виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників ринку, на такому рахунку. Разом з тим, у зв`язку з систематичним порушенням рядом учасників ринку – сторонами, відповідальними за небаланс, своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, зазначений вище поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для належного проведення ОСП розрахунків на балансуючому ринку. Таким чином, виключно внаслідок значного розміру наявної заборгованості перед оператором системи передачі зі сторони СВБ, ПАТ “НЕК “Укренерго” не завжди має можливість розраховуватися вчасно та у повному обсязі з усіма СВБ та ППБ. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, на думку відповідача, не підлягають задоволенню з огляду на дію приписів пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 “Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану”, у редакції від 26.04.2022, в якій, зокрема, зазначено, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії”, між учасниками ринку електричної енергії; настання підстав непереборної сили (форс-мажору). 
Окрім цього, через систему "Електронний суд" 26.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 25.02.2025, з доказами надсилання на адресу відповідача, в якій позивач зазначав, що відповідач зобов`язаний дотримуватись умов Договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 2187-01024 від 26.10.2021 року, укладеного між сторонами, незалежно від свого фінансового стану, правовідносин з іншими контрагентами та учасниками ринку, судових проваджень та інших, непов`язаних з даним Договором, обставин. Штрафні санкції, на думку позивача, нараховані ним у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору. Крім того позивач наголошував, що зазначені в підпункті 16 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 приписи є настановами, тобто рекомендаціями/порадами, які не мають обов`язкового характеру, не містять умов чи застережень про звільнення учасників ринку електричної енергії, в тому числі відповідача, від сплати штрафних санкцій за порушення умов Договору про участь у балансуючому ринку. 
Також через систему "Електронний суд" 10.03.2025 від представника відповідача надійшли заперечення б/н від 10.03.2025 на відповідь на відзив, в яких відповідач посилаючись на норми Постанови НКРЕКП № 332, зазначав про зупинення нарахування штрафних санкцій, а також з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, просив у разі задоволення позовних вимог (повністю чи частково) зменшити суму стягуваних пені, 3 (трьох) відсотків річних та інфляційних втрат, які заявлені позивачем, на 95%. 
Представником відповідача 08.05.2025 подано клопотання б/н від 07.05.2025 про зменшення 3% річних, інфляційних втрат, в якому відповідач підкреслював, що у даному випадку зменшення розміру штрафних санкцій на 99% є виправданим, не нівелює мету існування відповідальності за порушення зобов`язання, та просив врахувати, що стягнення з ПАТ “НЕК “Укренерго” сум 3% річних та інфляційних втрат є невиправданим прибутком для позивача та одночасно тягарем для відповідача, а стягнення з ОСП заявлених сум, які не передбачені фінансовим планом НЕК “Укренерго” (власником 100% акцій якого є держава), загрожуватиме нормальній операційній роботі оператора системи передачі, перешкоджатиме ефективному та надійному функціонуванню ринку електричної енергії, унеможливить безперебійне постачання електричної енергії кінцевим споживачам, та уможливить виникнення надзвичайної ситуації на ринку електричної енергії, наслідки якої можуть бути катастрофічними в масштабах країни, у зв`язку з чим просив суд зменшити суму стягуваних процентів річних та втрат від інфляції на 99%.
В свою чергу, 14.05.2025 представником позивача через систему “Електронний суд” подані письмові заперечення б/н від 13.05.2025 на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до яких позивач просив суд залишити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій без задоволення, оскільки останнє подано з пропуском строку, а викладені в ньому доводи не спростовують вимоги позивача щодо сплати суми боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за весь період прострочення та пені за прострочення виконання грошових зобов`язань.
В подальшому, через систему "Електронний суд" представником відповідача подані: 28.05.2025 - клопотання б/н від 27.05.2025 про закриття провадження в частині сплати суми основного боргу, з доказами часткової оплати основного боргу в загальній сумі 8 053 419,51 грн.; 23.06.2025 - клопотання б/н від 23.06.2025 про закриття провадження в частині сплати суми основного боргу, з доказами часткової оплати основного боргу в загальній сумі 254 381,26 грн.; 25.06.2025 про закриття провадження в частині сплати суми основного боргу з доказами часткової оплати основного боргу в загальній сумі 1 764 558,28 грн.
З огляду на вказані обставини цієї справи, колегією суддів зазначається, що укладений між сторонами правочин підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України, § 3 глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про ринок електричної енергії".
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до статті 92 Конституції України визначаються виключно законами України.
Так, згідно преамбули Закону України “Про ринок електричної енергії” (далі - Закон) останній визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Частиною 3 статті 3 Закону встановлено, що обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України “Про ринок електричної енергії” учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про врегулювання небалансів.
Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії.
Відповідно до Законів України “Про ліцензування видів господарської діяльності”, “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” та “Про ринок електричної енергії” Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” (позивач) виконує функції оператора системи передачі (ОСП) на підставі ліцензії з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17.07.2014 року № 1012 та ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП від 17.12.2021 року № 2624; п.2.1, 2.2 Статуту НЕК “Укренерго”, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 21.09.2021 року №218.
Частинами 1, 2 статті 52 Закону України “Про ринок електричної енергії” передбачено, що Адміністратор розрахунків забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.
Згідно з частиною 3 статті 52 Закону, серед іншого, Адміністратор розрахунків розраховує платежі за електричну енергію оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування, ціни небалансів електричної енергії, обсяги небалансів електричної енергії і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.
Для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором (ч. 3 ст. 68 Закону України “Про ринок електричної енергії").
Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії є додатком 1 до Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 307 (зі змінами і доповненнями) (далі - Правила ринку).
За п. 1.1.2. Правил ринку договір про врегулювання небалансів електричної енергії - договір, відповідно до якого суб`єкт господарювання набуває статусу учасника ринку та здійснюється врегулювання небалансів електричної енергії.
Для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору (п. 1.3.2. Правил ринку).
Кандидат в учасники ринку, який бажає здійснювати операції на ринку електричної енергії України, повинен надати ОСП (у якості АР - адміністратора розрахунків) належним чином заповнену заяву-приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком 2 до цих Правил (п. 1.3.5. Правил ринку).
Після отримання відповідної заяви-приєднання ОСП перевіряє повноту та правильність її заповнення та у разі відсутності підстав для її відхилення впродовж 2 робочих днів після отримання вносить кандидата до реєстру учасників ринку та присвоює йому відповідний ідентифікатор договору учасника ринку та дату акцептування заяви-приєднання, про що повідомляє учасника ринку (п. 1.3.7. Правил ринку).
Відповідно до частини 1 статті 275 ГК України (норми якого були чинними на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність на підставі Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» № 4196-IX від 09.01.2025, який 28.08.2025 введено в дію) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Згідно із частинами 1, 2 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
У відповідності до пунктів 7, 12, 46, 55, 89 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок електричної енергії”:
- балансуючий ринок електричної енергії - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії;
- відповідальність за баланс - зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів;
- небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.
- оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;
- сторона, відповідальна за баланс - учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).
Як вже зазначалось, у відповідності до п. 1.3 Договору за цим договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.
Згідно з п. 1.4 Договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України “Про ринок електричної енергії” (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018.
Відповідно до пункту 1.5. Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі - продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
У відповідності до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Главою 2 Договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. 
За підсумками місяця визначається індикативна величина – середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії.
Згідно з п. 2.2 Договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.
Відповідно до п. 3.5 Договору СВБ зобов`язана нести фінансову відповідальність перед ОСП за врегулювання небалансу електричної енергії, спричиненого цією СВБ (власні технологічні витрати ДП “РЕМ”) або учасниками ринку, які входять до балансуючої групи СВБ.
Згідно з пунктом 5.1 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.
Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 5.6 Договору).
Відповідно до пункту 1.1.2 глави 1.1., пункту 1.11.1 та пункту 1.11.8 глави 1.1. розділу І Правил ринку система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами. За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.
Згідно з пунктом 5.28.1. глави 5.28. розділу V Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.
Відповідно до пункту 7.3.1 Правил ринку АР на щодекадній основі на четвертий робочий день після завершення декади через СУР формує декадний звіт СВБ та надсилає на електронну адресу СВБ повідомлення про формування декадного звіту СВБ.
Отже, АР (Адміністратор розрахунків), яким виступає відповідач, здійснює формування Звітів в СУР для оплати небалансів електричної енергії як для АР (за обсяги небалансів електричної енергії продані Компанії), так і для СВБ (за обсяги небалансів електричної енергії придбані ПАТ “НЕК “Укренерго”, тобто продані іншими учасниками на користь Компанії) на щодекадній та місячній основі.
У відповідності до п. 1.1.2 Правил ринку система управління ринком (далі - СУР) - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.
Згідно з пунктами 1.11.1.-1.11.6 Правил ринку за допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами. СУР забезпечує, зокрема, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. ОСП в якості відповідального оператора системи управління ринком вибирає, встановлює, експлуатує і підтримує систему відповідно до положень цих Правил. Учасники ринку мають право на доступ до інформації, яка міститься в СУР та стосується їх безпосередньо.
Пунктом 1.11.8 Правил ринку АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).
Як встановлено за матеріалами справи та не заперечується відповідачем, останній, як учасник ринку, використовує у своїй діяльності СУР (Market management system MMS).
Згідно п. 1.11.1 Правил за допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами.
Розділом VII Правил ринку врегульовано питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за небаланси електричної енергії.
Відповідно до пункту 7.3.2 Правил ринку, для формування місячного звіту СВБ АКО на дев`ятий день місяця, наступного за розрахунковим, надає АР сертифіковані дані комерційного обліку за розрахунковий місяць. АР через СУР, на одинадцятий календарний день місяця, наступного за розрахунковим, формує місячний звіт СВБ та надсилає на електронну адресу СВБ повідомлення про формування місячного звіту СВБ. СВБ зобов`язана впродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування місячного звіту СВБ забезпечити на рахунку ескроу СВБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до місячного звіту СВБ. З урахуванням даних місячного звіту СВБ оформлюється Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у порядку, встановленому договором про врегулювання небалансів електричної енергії.
Якщо за результатами місячного звіту СВБ має відбутись списання для АР (нарахування для СВБ), АР на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту СВБ перераховує з рахунку зі спеціальним режимом використання ОСП кошти на рахунок СВБ відповідно до Акту купівлі-продажу небалансів електричної енергії. 
Відповідно до п. 1.1.-1.2. Правил коригування, що є Додатком 10 до Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 (далі – Правила коригування), розбіжності між учасником ринку та ОСП щодо даних комерційного обліку врегульовуються між ОСП та СВБ шляхом проведення планових та позапланових коригувань у випадку надання АКО до АР оновлених сертифікованих даних комерційного обліку.
Умовами до абз. 6-10 п.3.2. Правил коригування передбачена процедура коригування:
АР протягом робочого дня, наступного за днем отримання від АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку для проведення планового коригування з урахуванням опрацьованих зауважень СВБ щодо інформації, що зазначена у попередньому звіті про коригування, через СУР формує звіт про коригування та надсилає на електронну адресу СВБ повідомлення про формування звіту про коригування.
СВБ зобов`язана впродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування звіту про коригування забезпечити на рахунку ескроу СВБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ, у необхідному обсязі відповідно до звіту про коригування.
АР на другий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування звіту про коригування формує та надсилає СВБ Акт коригування.
Якщо за результатами звіту про коригування має відбутись списання для АР (нарахування для СВБ), АР на четвертий робочий день з дня виставлення акту коригування до акту купівлі-продажу перераховує кошти на рахунок СВБ відповідно до Акту коригування.
Відповідно до пункту 5.9 Договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу (далі - акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі). Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу. Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони. Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб. У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті. Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.
СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони Акта купівлі-продажу у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП) (пункт 5.10 Договору).
Як вже зазначалось, в ході виконання умов Договору сторонами здійснювались взаємні поставки електричної енергії для врегулювання небалансів.
Так, у системі MMS на адресу позивача 12.08.2024 надійшло повідомлення від відповідача про формування місячного звіту за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно якого сума зобов`язання відповідача зі сплати на користь Позивача складає 10 040 930,44 грн. з ПДВ.
В матеріалах справи наявний Акт №СВБ_02_2024_07_2178 від 31.07.2024 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з Договором, підписаний сторонами за допомогою ЕЦП з боку відповідача – 14.08.2024 о 21:50 та з боку позивача 15.08.2024 о 21:01, згідно якого за наслідками постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) на користь СВБ (позивача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акта купівлі-продажу електричної енергії складає 10 040 930,43 грн., в т.ч. ПДВ 1 673 488,41 грн.
Також 26.09.2024 у системі MMS на адресу позивача надійшло повідомлення від відповідача про формування звіту коригування за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно якого сума зобов`язання з ПДВ з боку відповідача складає 10 040 930,44 грн. + 160,67 грн. = 10 041 091,11 грн. 
Акт коригування №СВБ_К_03_2024_07_2187 від 26.09.2024 року до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.07.2024 № СВБ_02_2024_07_2187 згідно з Договором підписано сторонами за допомогою ЕЦП, з боку відповідача як ОСП – 30.09.2024 о 16:53 та з боку позивача як СВБ 02.10.2024 о 12:01, та згідно останнього за наслідками процедури коригування щодо постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акта коригування складає 10 041 091,11 грн., в т.ч. ПДВ 1 673 515,19 грн.
Окрім цього, 11.09.2024 на адресу позивача від відповідача надійшло повідомлення про формування місячного звіту за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно якого сума зобов`язання відповідача зі сплати на користь позивача складає 2 287 053,48 грн. з ПДВ.
Сторонами за допомогою ЕЦП підписано з боку відповідача як ОСП – 13.09.2024 о 13:11, з боку позивача як СВБ - 13.09.2024 о 13:57 Акт №СВБ_02_2024_08_2178 від 31.08.2024 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з Договором, згідно якого за наслідками постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акта купівлі-продажу електричної енергії складає 2 287 053,48 грн., в т.ч. ПДВ 381 175,58 грн.
Також 24.10.2024 від відповідача на адресу позивача надійшло повідомлення про формування звіту коригування за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно якого сума зобов`язання зі сторони відповідача складає 2 287 053,48 грн. + 25 879,02 грн. = 2 312 932,50 грн. з ПДВ.
В подальшому сторонами за допомогою ЕЦП (з боку ОСП (відповідача) – 28.10.2024 о 11:23, з боку СВБ (позивача) 28.10.2024 о 12:46) було підписано Акт коригування № СВБ_К_03_2024_08_2187 від 24.10.2024 року до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.08.2024 №СВБ_02_2024_08_2187 згідно з Договором, на підставі якого за наслідками процедури коригування щодо постачання та врегулювання небалансів, зарахування зустрічних однорідних вимог, сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони ОСП (відповідача) за електричну енергію для врегулювання небалансів відповідно до цього Акта коригування складає 2 312 932,50 грн. в т.ч. ПДВ 385 488,75 грн.
Факт формування місячних звітів позивачем у системі управління ринком (MMS) про корегування за спірні періоди підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою скрін-шотів з СУР (MMS) та відповідачем не заперечувався.
Зазначені Акти та Акти коригування підписані відповідачем за допомогою електронно-цифрового підпису без заперечень, що, у свою чергу, підтверджує факт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів відповідачем в обсягах і вартостях, зазначених у Звітах за період з 01 липня 2024 року до 31 серпня 2024 року за Договором.
Відповідно до повідомлення про формування місячного звіту за небаланси електричної енергії та Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 10 040 930,44 грн. з ПДВ визначено 16.08.2024.
В свою чергу, згідно повідомлення про формування звіту коригування за період з 01.07.2024 по 31.07.2024 та Акта коригування за період з 01.07.2024 по 31.07.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 160,67 грн. з ПДВ - 02.10.2024.
Відповідно до повідомлення про формування місячного звіту за небаланси електричної енергії та Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі. 2 287 053,48 грн з ПДВ визначено 17.09.2024.
Згідно повідомлення про формування звіту коригування за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 та Акта коригування за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, згідно з Правилами ринку, кінцевий термін оплати суми зобов`язання відповідача в розмірі 25 879,02 грн. з ПДВ - 30.10.2024.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
В силу статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, з урахуванням приписів статті 530 ЦК України та умов пункту 7.7.3. Правил ринку відповідач повинен був здійснити оплату за періоди липень-серпень 2024 року, яка в сукупності склала 12 354 023,61 грн. з ПДВ:
- у строк до 16.08.2024 – в розмірі 10 040 930,44 грн. з ПДВ;
- у строк до 02.10.2024 – в розмірі 160,67 грн. з ПДВ;
- у строк до 17.09.2024 – в розмірі 2 287 053,48 грн. з ПДВ;
- у строк до 30.10.2024 – в розмірі 25 879,02 грн. з ПДВ.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості небалансів та з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з Досудовою претензією № 320/11-24 від 18.11.2024 про сплату заборгованості в сумі 12 354 415,46 грн.
Як вбачається з відповіді відповідача на претензію № 01/75665с від 05.12.2024, останнім не заперечується наявність заборгованості за Договором за спірний період у визначеному позивачем розмірі.
Разом з тим, зазначена заборгованість відповідачем, до моменту подачі позивачем відповідного позову, сплачена не була.
За ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 зазначено, що у розумінні положень Правил ринку ( зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), з урахуванням змісту Договору (пункти 4.1, 4.5, 5.3, 5.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком. Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2025 року в cправі № 910/5201/24 (між тими ж самими сторонами та у подібних правовідносинах про стягнення заборгованості по договору № 2187-01024 за період грудень 2022 року - грудень 2023 року). 
З урахуванням зазначеного, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА СЕРВІСНА КОМПАНІЯ" як оператору системи розподілу, що здійснює врегулювання небалансу електричної енергії, грошових коштів в сумі 12 354 415,46 грн. вартості небалансів електричної енергії у встановлений строк, всупереч умовам Договору та Правил ринку не виконав, у Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", як оператора системи передачі утворилась заборгованість у вказаній сумі.
У той же час, після відкриття провадження у справі шляхом подання через систему “Електронний суд” клопотань про закриття провадження в частині сплати суми основного боргу б/н від 27.05.2025 року, б/н від 23.06.2025 року та б/н 25.06.2025 року відповідачем було повідомлено суд про здійснення ПАТ "НЕК "Укренерго" часткової оплати за спірним Договором в сумі 8 053 419,51 грн., 254 381,26 грн. та 1 764 558,28 грн., всього на суму 10 072 359,05 грн., на підтвердження чого надано копії відповідних платіжних інструкцій: №000002974 від 23.05.2025 року, №000002943 від 20.05.2025 року, №000002884 від 15.05.2025 року, №000002776 від 12.05.2025 року, №00002627 від 29.04.2025 року, №000002292 від 30.04.2025 року, №000002340 від 05.05.2025 року, №000002396 від 08.05.2025 року, №000002447 від 13.05.2025 року, №000002512 від 16.05.2025 року, №000002544 від 21.05.2025 року, №000002599 від 26.05.2025 року, №000004365 від 01.05.2025 року, №000004453 від 06.05.2025 року, №000004497 від 09.05.2025 року, №000004571 від 14.05.2025 року, №000004616 від 19.05.2025 року, №000004673 від 22.05.2025 року, №000003102 від 02.06.2025 року, №000003042 від 28.05.2025 року, №000002640 від 29.05.2025 року, №0000026792 від 03.06.2025 року, №000004711 від 27.05.2025 року, №000004855 від 04.06.2025 року, №000004866 від 04.06.2025 року, №000004947 від 09.06.2025 року, №000004740 від 30.05.2025 року, з посиланням в призначенні платежу на реквізити спірного Договору № 2187-01024 від 26.10.2021 року.
Тому, оскільки сплата грошових коштів здійснена відповідачем після звернення до суду з позовом, та, як наслідок, на момент розгляду справи по суті предмет спору у вказаній частині відсутній, - колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що провадження в справі в частині стягнення 10 072 359,05 грн. основного боргу за Договором підлягає закриттю у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.
Поряд із цим, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк, а розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам, зважаючи, що доказів здійснення оплати у більшому розмірі, окрім як 10 072 359,05 грн., матеріали справи не містять, судова колегія вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену електроенергію за Договором підлягають частковому задоволенню в сумі 2 281 664,56 грн.
З свою чергу, з підстав наведеного, колегією суддів критично оцінюються доводи апелянта щодо необґрунтованості оскаржуваного рішення в частині стягнення з останнього суми основної заборгованості за Договором.
Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлено статтею 625 ЦК України, згідно з положеннями частини другої якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Аналогічні правові висновки вкладені Верховним Судом у постановах від 22.07.2025 у справі № 910/4747/24, від 20.05.2025 у справі № 916/2098/24.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, №646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо).
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція) (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №910/21124/20, від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21).
Питання розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання також було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19, за результатами розгляду якого об`єднана палата в постанові від 26.06.2020 виклала правовий висновок про те, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
Таким чином, вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. 
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних нарахованих за період з 17.08.2024 по 07.01.2025 (а.с. 6, 7 т. 1), а також втрат від інфляції, визначених за вказаний період, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ця частина позовних вимог, враховуючи при цьому початок періоду прострочення та нарахування процентів річних та втрат від інфляції з 17.08.2024, 18.09.2024, 03.10.2024 та 31.10.2024 відповідно, підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на відповідних приписах норм матеріального права.
За таких обставин, на переконання судової колегії, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 139 674,60 грн. 3% річних та 607 247,01 грн. втрат від інфляції за неналежне виконання умов Договору.
Щодо доводів скаржника про наявність підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів акцентує увагу на такому.
Як вже зазначалось, за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо).
Вимагати сплату суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).
Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право, порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
Водночас, як вже зазначалось, згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
У відповідності до загального висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 щодо права суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та зокрема критеріїв розумності, справедливості та пропорційності. 
У справі № 902/417/18 сторони у договорі погодили зміну розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України і встановили її у розмірі 40% річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96% річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати. Велика Палата Верховного Суду встановила, що, фактично, визначені договором 96% річних є саме способом отримання кредитором доходу, тому, з метою запобігання такому безпідставному збагаченню, розмір належної до стягнення суми відсотків річних було обмежено.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.
Водночас у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника.
Отже, Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40% та 96% і її явної невідповідності принципу справедливості.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у справі, яка переглядається, позивачем до стягнення заявлено відсотки річних у розмірі, передбаченому законом (частиною 2 статті 625 ЦК України) - 3%.
Судова колегія враховує, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, яка враховувалась колегією суддів касаційного суду під час розгляду справи № 910/2991/24 в силу правової позиції, яка була викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2020 у справі № 755/10947/17 (судам слід враховувати останню позицію суду касаційної інстанції), остання вважає за необхідне конкретизувати правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) та зазначити, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03 вересня 2025 року у справі № 910/8269/24.
Також колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що Велика Палата Верховного Суду не зазначала про можливість зменшення інфляційних втрат, і законом такого права суду не передбачено.
Окрім цього, судовою колегією зазначається, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).
Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Таким чином, оскільки відсутніми є підстави для зменшення розміру 3% річних та втрат від інфляції, нарахованих позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, судовою колегією критично оцінюються доводи апелянта щодо передчасності висновків суду 1-ої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру 3% річних та втрат від інфляції.
Отже, враховуючи вищевикладене та встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, місцевий господарський суд, як вважає судова колегія, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення 3% річних та втрат від інфляції, а також відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин статті 614 ЦК України.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру останнього. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
За висновками судової колегії, доводи апелянта про те, що суд 1-ої інстанції неправильно застосовував норми матеріального права та дійшов до неправильних висновків щодо обставин, які вважав встановленими, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/482/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених скаржником в апеляційні скарзі доводів у цілому. 
Додатково колегія суддів вказує, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні з відповідача 170 379,31 грн. пені не оскаржується, тому правова оцінка висновку місцевого господарського суду в відповідних межах апеляційним господарським судом не здійснюється. 
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (відповідача в справі).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/482/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/482/25 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго". 
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 02.07.2026. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

В.В. Шапран