ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
04 травня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/112/26 	

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.  
за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О. 
розглянув справу  
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до відповідача Відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Хоростківської міської ради
про стягнення 19 116,79 грн боргу у тому числі: пені в сумі 15 814,93 грн, 3% річних у сумі 1 873,37 грн, інфляційних втрат у сумі 1 428,49 грн.
за участі представників сторін: 
позивача: Кемінь В.В., адвокат (в режимі відеоконференції).
відповідача: Мельник О.Т., самопредставництво (в режимі відеоконференції). 
Суть справи: 
До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" поступила позовна заява ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Хоростківської міської ради про стягнення боргу.
Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на те, що його контрагентом не виконано належним чином умов договору №18-8005/24-БО-Т від 27.12.2024 в частині вчасної оплати поставленого природного газу, через що останньому нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати, сума яких заявлена до стягнення у судовому порядку.
Представниця відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №б/н (вх.№2050) від 16.03.2026. Так, зазначає, що за поставлений газ Відділ освіти здійснив оплату за весь поставлений газ у повному обсязі на суму 2 022 004,28 грн. Останній платіж було проведено лише 27.01.2026, через понад лімітне використання відповідачем природного газу за даним договором в кількості 2.57457 тис. м. на суму 42 619,15 грн та, як наслідок, неможливість реєстрації зобов`язань понад суму договору. Наведене обумовлене тим, що за Бюджетним кодексом України розпорядники бюджетних коштів можуть брати зобов`язання виключно в межах бюджетних асигнувань. Реєстрація зобов`язань понад суму договору є порушенням бюджетної дисципліни.
У відповіді на відзив №б/н (вх.№2449) від 27.03.2026 позивач доводи свого контрагента вважає безпідставними. Вказує, що Відділом підтверджується факт надмірного споживання природного газу. В той же час, за договірними умовами, споживач зобов`язувався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) його використовувати у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів. Жодної із цим умов відповідачем виконано не було. Відтак, обсяг, визначений в акті приймання передачі природного газу вважається фактично використаним споживачем обсягом газу за договором. Відсутність чи неналежне фінансування відповідача з бюджету не може бути підставою для звільнення його від відповідальності.
Справа розглядалась в режимі відеоконференції з технічною фіксацією (звукозапис) судового процесу відповідно до ст.ст. 197, 222 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи господарський суд встановив наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник) та Відділом освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Хоростківської міської ради, ЕІС - код 56XS00016HALV00J (Споживач) 27.12.2024 було укладено договір №18-8005/24-БО-Т постачання природного газу, за умовами п.1.1 якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ (надалі - газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору. У п. 1.2 даної угоди зазначено, що природний газ, котрий постачається за цим договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб. 
Відповідно до п.2.1 договору Постачальник передає Споживачу замовлений останнім обсяг (об`єм) природною газу у період з 01 січня 2025 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 116,00000 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: січень 2025 року - 41,00000 тис. куб. метрів; лютий 2025 року - 34,00000 тис. куб. метрів; березень 2025 року - 30,00000 тис. куб. метрів; квітень 2025 року - 11,00000 тис. куб. метрів.
Загальний обсяг природного газу, замовлений Споживачем за цим договором складається з сум обсягів природного газу, замовлених Споживачем за всі розрахункові періоди протягом строку дії договору (п. 2.1.1 угоди).
Підписанням цього договору Споживач дає згоду Постачальнику на включення його до реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.3 договору).
Відповідно до п.3.1 договору право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.
Згідно з п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
При цьому контрагентами узгоджено певний алгоритм послідовних дій, які кожен із них мав би вчинити для визначення обсягу спожитого природного газу.
Зокрема, Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ (п. 3.5.1 угоди).
Надалі, на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на інформаційній платформі оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (надалі-акт), підписані уповноваженим представником Постачальника (п.3.5.2 договору).
В свою чергу, Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п. 3.5.3 угоди).
У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача та даними остаточної алокації відборів Споживача на інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору (п. 3.5.4 угоди).
Згідно з п. 4.1 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ 13 658,33 грн,
крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,
ціна природного газу за 1000 куб. м з ПДВ - 16 390 грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.
Відповідно до п. 4.3 угоди, загальна вартість цього договору на дату укладення становить 1 600 209,37 грн, крім того ПДВ - 320 041,87 грн, разом з ПДВ 1 920 251,24 грн.
У разі відсутності акта приймання-передачі фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Відповідно до п.5.4 укладеного правочину у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;
3) у третю - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання Споживачу.
Згідно з п.13.1 даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності). Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору. 
Також 27.12.2024 сторонами було підписано додаткову угоду №1 до договору, у якій погодили доповнити розділ 1 договору п.1.6. з переліком об`єктів споживання.
На виконання своїх договірних зобов`язань, позивач за січень - квітень 2025 передав у власність, а відповідач отримав природний газ на загальну суму 2 022 004,28 грн. 
В свою чергу, Споживач повністю здійснив оплату на суму 2 022 004,28 грн, однак не виконав зобов`язання щодо оплати наданих послуг в строк, який погодили учасники договірних відносин. 
Відтак, відповідач прострочив виконання договірних зобов`язань, за що йому нараховані інфляційні втрати, 3% річних та пеня.
Наведені обставини слугували підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до суду із відповідним позовом.
Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
В розумінні статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким та в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 2 статті 714 ЦК України обумовлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 1 ЦК України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.
Між тим, приписи Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані із фінансуванням від третіх осіб, в тому числі бюджетного фінансування.
Суд звертає увагу також на те, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобов`язань, взятих на себе за господарським договором. Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 слідує, що відсутність бюджетних коштів, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Така ж правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №914/1556/17.
Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.
У п. 5.1 договору сторони визначили, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Незважаючи на наведені законодавчі приписи та договірні умови, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. Адже, в порушення досягнутих контрагентами домовленостей, в повному обсязі оплати за поставлений у січні - квітні 2025 року природний газ фактично проведені поза межами строків, що обумовлені у договорі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.
Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У п. 7.2 договору сторони обумовили, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 та/або строків оплати за п.8.4. цього договору, Споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно поданого позивачем розрахунку за неналежне виконання умов договору відповідачу за період 17.06.2025 по 16.12.2025 нараховано 15 814,93 грн пені, за період з 17.06.2025 по 26.01.2026 три відсотки річних в сумі 1 873,37 грн, та за період з 01.07.2025 по 31.01.2026 - 1 428,49 грн інфляційних втрат.
Відповідач щодо наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат заперечень не подав.
За наслідками проведеного перерахунку суд констатує, що заявлені до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та арифметично правильними.
Суд враховує наведені Відділом освіти причини, що обумовили перевищення ним договірних лімітів обсягу природного газу. Поряд із цим суд звертає увагу відповідача на договірні умови , які останнім було узгоджено із своїм контрагентом. 
Так, у п. 2.2 укладеного правочину зазначено, що Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього договору, повністю покривають потреби Споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на Споживача. 
Відповідно до п. 2.4 договору перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.
Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.
У будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання - передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.
Однак, жодної із перелічених вище дій для приведення обсягу спожитого газу із договірними умовами відповідач не вчинив, мотивованих причин, які цьому перешкоджали суду не навів. 
Також, судом не приймається до уваги твердження Споживача про те, що перешкодою для проведення розрахунків за спожитий газ слугувало закінчення строку дії договору. Адже у пункті 13.1 спірної угоди її контрагенти узгодили , що в частині проведення розрахунків договір дії до повного його виконання, а не до 30.04.2025. 
З наведеного в сукупності, суд констатує, що відповідачем заявлені у даній справі позовні вимоги належним чином не спростовані. 
В свою чергу, позов ґрунтується на законодавчих приписах, договірних умовах, підтверджується зібраними у справ доказами , а відтак підлягає задоволенню повністю. 
Інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та пояснення були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу в обґрунтування власних правових позицій, оскільки решту аргументів, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують висновків суду.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Хоростківської міської ради (вул. Князя Володимира, буд. 17, м. Хоростків, Чортківський район, Тернопільська область, 48241, код ЄДРПОУ 42622787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, будинок 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 42399676) пеню в сумі 15 814 (п`ятнадцять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 93 коп., три проценти річних у сумі 1 873 (одну тисячу вісімсот сімдесят три) грн 37 коп., інфляційні втрати у сумі 1 428 (одну тисячу чотириста двадцять вісім) грн 49 коп. та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення складено 11.05.2026. 
Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко