Номер провадження: 22-ц/813/3895/26 
Справа № 484/7076/24
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.
До Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю від Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 136261,48 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2025 року позовну заяву АТ «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за Заявою-анкетою №41463593 від 29.09.2021 р. у розмірі 75470 гривень 86 копійок. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» суму судового збору у розмірі 1677 гривні 21 копійок. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» витрати на професійну правнику допомогу у розмірі 3000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині розподілу судових витрат та постановити нове в цій частині, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що:
1)відповідач належним чином не був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, що є істотним порушенням норм процесуального права;
2)розмір витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Сповіщення сторін та заяви у справі.
Про судове засідання, призначене на 03 червня 2026 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.
29 травня 2026 року від АТ «КБ «Глобус» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
03 червня 2026 року від адвоката Гунька О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні у справі №947/1948/26.
Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Відповідно до п. 1 розділу 1.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства, затверджених рішенням Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року та рішення Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи присутність учасника справи на іншому слуханні в іншій справі, що проводиться у цьому самому або іншому суді, в тому числі суді вищої інстанції, яке було призначено або заплановано після призначення слухання у цій справі.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 березня 2026 року підготовку апеляційного розгляду справи закінчено. Призначено розгляд справи на 03.06.2026 р. на 10:15 у приміщенні Одеського апеляційного суду за адресою: вул. Івана та Юрія Лип, 24-а, м. Одеса. До судового засідання викликано учасників процесу.
Проте розгляд справи в Чернівецькому районному суді Вінницької області призначено 19 травня 2026 року на 03 червня 2026 року на 10 год 00 хв.
Оскільки слухання справи в Одеському апеляційному суді призначено раніше, то присутність адвоката у іншому судовому засіданні, яке призначено пізніше, не є поважною причиною неявки в судове засідання.
Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.
Також колегія суддів вважає необхідним зазначити, що адвокат Гунько О.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не була позбавлена права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак таким право не скористалася.
Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що в інтересах ОСОБА_1 також діє адвокат Єлісєєв Д.О., який жодних заяв про відкладення розгляду справи не подавав, причини не явки до судового засідання не повідомив.
Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повний текст судового рішення складено 15 червня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому підлягає перегляду виключно в цій частині.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
01 лютого 2024 року між АТ «КБ «Глобус» та адвокатом Прохоренко В.П. було укладено договір про надання правової допомоги №010224.
Відповідно до Акту №414635593 прийому-передачі послуг від 12.12.2024 р. адвокатом Прохоренко В.П. були надані наступні послуги:
- проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до АТ «КБ «ГЛОБУС» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок, тощо – 2 год., 3000 грн.;
- складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (у кількості 2 прим для суду та Відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви на ім`я суду у 2 прим (в т.ч. оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формату A4 (у тому числі двосторонній
друк) необхідних документів для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі за характер складності справи) – 2 год., 3000 грн.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд першої інстанції правильно зазначив, заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу (правової допомоги) не відповідає критерію співмірності, розумності та справедливості.
Послуга проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до АТ «КБ «ГЛОБУС», витрати на телекомунікаційний зв`язок у розмірі 3000 грн., то суд зазначає про те, що така послуга не є неминучою, з огляду на те, що зустріч та консультація клієнта, яка включає ознайомлення з наданими клієнтом документами, узгодження правової позиції, вказана послуга є позасудовою, є виключної ініціативною клієнта, та за результатом вказаної послуги вирішується питання щодо ініціювання судового процесу або навпаки, тому підстави для відшкодування витрат за зазначену послугу відсутні.
Підсумовуючи суд першої інстанції, враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмет спору, складності справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Однак судом першої інстанції не враховувано, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2025 року позовну заяву АТ «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за Заявою-анкетою №41463593 від 29.09.2021 р. у розмірі 75470 гривень 86 копійок.
Отже, судом першої інстанції не здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено частково, що становить 55,39% від заявлених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1  підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 1661,70 гривень.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач належним чином не був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, що є істотним порушенням норм процесуального права, то колегія суддів звертає увагу на таке.
Ухвалою Приморського районного суду від 03 лютого 2025 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ«КБ «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін із призначенням судового засідання в залі засідань №207, в приміщенні Приморського районного суду м.Одеси за адресою: 65029, м.Одеса, вул.Балківська, 33, на 12 годину 10 хвилин 24 лютого 2025 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Під час дослідження матеріалів справи колегія суддів зауважує, що відповідач не звертався із клопотанням про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а тому у суду першої інстанції не було обов`язку здійснювати повідомлення (виклик) про судове засідання учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
На підставі вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно частково задовольнити, а оскаржуване судове рішення змінити шляхом зменшення відповідної суми з 3000 до 1661,70 гривень.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу з 3000 гривень до 1661 гривень 70 копійок.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 15 червня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда