Справа № 607/24392/25
Провадження №2/951/108/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року 

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Гриновець О. Б.

за участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

у с т а н о в и в:

короткий виклад обставин справи.

14.11.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») – Усенко М. І. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 856242 від 30.06.2023 в розмірі 126 544 грн й судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.06.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 856242 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 22 000 грн, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти й виконати інші обов`язки, передбачені договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами такого. 

Однак в порушення умов кредитного договору відповідачем не було сплачено кредитні кошти, проценти за користування кредитом у строк, встановлений договором, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість – 126 544 грн, з яких: 22 000 грн – тіло кредиту, 104 544 грн – проценти.

01.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 01022024 згідно з яким позивач набув статусу нового кредитора й отримав право грошової вимоги до осіб, зазначених в реєстрі боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 856242 від 30.06.2023. 

З огляду на те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за кредитним договором, представник позивача просить, серед іншого, позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 856242 від 30.06.2023 в розмірі 126 544 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи – 2 422, 40 грн судового збору й 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 16.01.2026.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Гриновець О. Б.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою підготовчого засідання від 03.03.2026 постановлено, серед іншого, витребувати на матеріальному носії у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» оригінали електронних доказів, які зазначені у такій.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 08.04.2026 закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду по суті.

Позиція учасників справи.

12.02.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Головацький В. Ф. подав до суду відзив згідно з якого просить задовольнити частково позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 

Зазначає, що позовні вимоги є частково незаконними й необґрунтованими. Як видно з розрахунку заборгованості станом на 01.02.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 126 544 грн, з яких: 22 000 грн – тіло кредиту; 104 544 грн – проценти, які нараховувалися по 01.02.2024 включно. 

Згідно з даних таблиці розрахунку заборгованості кількість днів прострочення за кредитом становить 186 днів. Договором про надання споживчого кредиту № 856242 від 30.06.2023 визначено, що стандартна процентна ставка становить 2, 2 % в день. Тож вважає, що розрахунок заборгованості за відсотками мав би бути таким: 22 000 грн * 2, 2 % * 186 = 90 024 грн. 

13.02.2026 адвокат Головацький В. Ф. подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. З огляду на складність справи, ціну позову, обсяг наданої правової допомоги й час, затрачений адвокатом на надання такої просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4 000 гривень.

24.02.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Головацький В. Ф. подав до суду клопотання в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, обгрунтовуючи його тим, що згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту стандартна процентна ставка за весь строк користування кредитом становить 2, 2 % в день (п. 1.5.1.), реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 47 541, 10 % річних (п. 1.7.1.), що на переконання сторони відповідача є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційній, а в каральній, штрафній функції. Водночас сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання й не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права й принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Так згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 

Заразом для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. 

З погляду на ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7- рп/2013). 

Тому при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, представник відповідача вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до 50 % від суми позики, а саме до 11 000 грн. 

Тож зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - з відповідача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22 000 грн; за відсотками в розмірі 11 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 чи його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, однак останній подав до суду заяву згідно з якою просить здійснювати розгляд справи у їх відсутності, а у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Усенко М. І. в судове засідання не з`явилася, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Так як текст рішення складено 01.05.2026, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 21.04.2026, датою ухвалення рішення є саме 1 травня 2026 року.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення й не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, заразом в силу частин 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом або в цей строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тож якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

30.06.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 856242 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника Т789.

Згідно з умов кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 22 000 грн для задоволення споживчих (особистих) потреб шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок позичальника на загальний строк кредитування 360 днів, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Тип процентної ставки – фіксована; стандартна процентна ставка становить 2, 2 % в день й застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; знижена процентна ставка 0, 99 % в день. 

ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та 30.06.2023 перерахувало на картковий рахунок відповідача 22 000 грн, що підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» й ТОВ «Пейтек».

Згідно з розрахунку ТОВ «Селфі Кредит» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 856242 станом на 01.02.2024 становить 126 544 грн, з яких: 22 000 грн – тіло кредиту, 104 544 грн – проценти.

01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024 згідно з яким ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 126 544 грн.

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отож будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 9.09.2020 у справі №732/670/19, 23.03.2020 в справі № 404/502/18, 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними й достатніми, оскільки такі містять інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Судом встановлено, що між сторонами 30.06.2023 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 856242 шляхом підписання відповідачем такого за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т789. В ньому міститься інформація щодо основних умов кредитування: сума кредиту, строк кредитування, пільговий період, умови надання грошових коштів у кредит. Відповідач шляхом підписання даного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора прийняв ці умови, що свідчить про наявність волі останнього для укладення такого договору на таких умовах. Вказаний договір розміщений в особистому кабінеті позичальника на сайті товариства й відповідному мобільному додатку, містить особисті дані відповідача, адресу місця проживання, його номер телефону, РНОКПП.

Кредитні кошти надані позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану ним при укладенні договору, що підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» й ТОВ «Пейтек». Водночас відповідач не надав доказів, що кредитні кошти на його картку, зазначену ним у договорі, не надходили. Останнім не спростовано факт надання всіх особистих ідентифікуючих даних, даних його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.

З огляду на що кредитний договір підписаний саме відповідачем та останній був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору.

Тож суд доходить висновку, що спірний договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 856242 від 30.06.2023 укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний саме відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Судом встановлено, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на таких умовах: сума кредиту 22 000 грн; строк кредитування - 360 дні; тип процентної ставки – фіксована; стандартна процентна ставка становить 2, 2 % в день й застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; знижена процентна ставка 0, 99 % в день. 

Як згадувалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отож кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Тож суд вважає, що відповідно до умов договору первісний кредитор обґрунтовано нараховував проценти в межах строку кредитування, що й відображено в розрахунку заборгованості.

Щодо посилань сторони відповідача, що сума процентів є завищеною, суперечить принципам розумності, справедливості та добросовісності суд зазначає таке. 

ОСОБА_1 , підписавши електронний кредитний договір ознайомивсь з його текстом, змістом й погодився з запропонованими йому умовами користування кредитними коштами, в тому числі розміром та порядком нарахування відсотків.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунок первісного кредитора.

Стороною відповідача не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання відповідачем зобов`язань, спростовували суму заборгованості перед позивачем, наданий позивачем розрахунок та позовні вимоги в цілому. Власних розрахунків заборгованості стороною відповідача не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

З огляду на те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, суд доходить висновку, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 856242 від 30.06.2023 в розмірі 126 544 грн, з яких: 22 000 грн – тіло кредиту, 104 544 грн – проценти.

Судові витрати.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 8 000 грн витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як видно з договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між виконавцем адвокатським об`єднанням «Апологет» й клієнтом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», виконавець зобов`язується надати клієнту послуги правової допомоги, а замовник – прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до акту № 1164, детального опису наданих послуг від 10.11.2025 адвокат Усенко М. І. надав, а клієнт ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримав такі послуги: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, подання позовної заяви до суду тривалістю 6 год 30 хв й вартістю 8 000 грн. 

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 8 000 грн.

Заразом, стороною відповідача заявлене клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів незначної складності; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час; даний спір для кваліфікованого юриста є незначним; великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 2 422, 40 грн сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України

ухвалив:

задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 856242 від 30.06.2023 в розмірі 126 544 /сто двадцять шість тисяч п`ятсот сорок чотири/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривень 40 /сорок/ копійок й 4 000 /чотири тисячі/ гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 01.05.2026.

Повне найменування сторін:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1/28, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236;

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя           О. Б. Гриновець