04.05.2026
Справа № 696/427/26
Провадження № 2/696/394/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 травня 2026 року      м. Запоріжжя
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючої судді Ніколенко О.Є., 
за участю секретаря судового засідання Старущенко Н.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла вищезазначена позовна заява.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 24321 від 02.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5500 гривень, строком на 730 днів (до 02.12.2026 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування (365% річних).
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання редитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
У зв`язку з порушеннями зобов`язань, заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить: - 23214,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 19.12.2024 року по 17.02.2026 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1 % за кожен день користування кредитом (365% річних) та Графіку платежів; - 11000 грн. – штраф за порушення умов кредитного договору.
Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 26.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву.
30.04.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала, вказала, що не укладала договору на тих умовах, що зазначені в наданих позивачем копіях, нарахування неустойки є незаконним та суперечить нормам ЦПК, в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем своїх обов`язків за договором. Також не погодилася із вимогою стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки договір про надання юридичних послуг укладений між позивачем та ФОП, тоді як адвокатська діяльність не є господарською, а з наданих до матеріалів справи документів не вбачається, що гонорар в сумі 10000 грн стосується надання правової допомоги конкретно даної справи.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвала про відкриття провадження від 26.03.2026 була доставлена відповідачу в особистий кабінет підсистеми «Електронний Суд» 28.03.2026, отже обчислення строку для подання відзиву відповідачем починається з вказаної дати.
Враховуючи, що відзив поданий відповідачем поза межами встановленого строку, причин пропуску вказаного строку відповідачем не надано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд не враховує наданий відповідачем відзив та вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Всебічно вивчивши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 24321 від 02.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит у розмірі 5500 гривень, строком на 730 днів (до 02.12.2026 року), шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування (365% річних).
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору з одного боку Директором ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» як представником кредитодавця електронним підписом, з іншого боку - електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила кредитування ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» умови кредитування, викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сторінці сайту https://procent.com.ua/uk/about_us.
Виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується витребуваною інформацією з АТ «ПУМБ», відповідно до якої 02.12.2024 на банківський рахунок ОСОБА_1 , а саме платіжну картку № НОМЕР_2 , було зараховано грошові кошти в розмірі 5500 грн. Крім того, з наявної інформації вбачається, що за ОСОБА_1 закріплений фінансовий номер +380636659198, який також вказаний контактним у кредитному договорі та на який було направлено буквенно-циферну комбінацію, що є електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору № 24321 від 02.12.2024 з відповідачем, а таком виконання ним власних зобов`язань за вказаним договором.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань Відповідача за Кредитним договором, його заборгованість становить: - 5475,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 23214,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 02.12.2024 року по 17.02.2026 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитом (365% річних) та Графіку платежів; - 11000 грн. – заборгованість за штрафами.
За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила.
Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, дійшов висновку відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення всієї заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На момент розгляду справи відповідач не сплатила зазначену суму заборгованості. На виконання умов договору відповідачем було здійснено лише часткову оплату в розмірі 1015 грн. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав.
Крім того, позивач у позовній заяви просить стягнути з відповідача неустойку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер нарахування пені за кожен день прострочення.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» просило стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку у вигляді штрафу, відповідно до розрахунку заборгованості, в розмірі 11000,00 грн.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд прийшов до висновку щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Таким чином, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позовні вимоги щодо стягнення неустойки в розмірі 11000 грн. не підлягають задоволенню.
Отже, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту підлягають частковому задоволенню у розмірі 23214 грн заборгованості за нарахованими процентами за період з 02.12.2024 року по 17.02.2026 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитом (365% річних) та Графіку платежів.
За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору в розмірі 1806,44 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6785 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 611, 612, 625, 626, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 55, 77-82, 141, 259, 263-265, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» заборгованість за Кредитним договором № 24321 від 02.12.2024 року у розмірі 23214 грн заборгованості за нарахованими процентами.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» судовий збір у розмірі 1806 (одна тисяча вісімсот шість) гривень 44 копійки та витрати на правничу допомогу у розмірі 6785 (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 04 траня 2026 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», код ЄДРПОУ 41466388, юридична адреса: 03124, бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя       О.Є. Ніколенко