Справа № 950/3794/25
2/950/330/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

15 червня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 926329064 від 18.08.2024 у розмірі 32 232,00 грн, а також судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 926329064 у формі електронного документа. За умовами договору відповідачу надано кредитні кошти у сумі 10 200,00 грн. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором KPRR-9883, направленим на фінансовий номер телефону, зазначений відповідачем під час подання заявки.
Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти, однак відповідач належним чином своїх обов`язків щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Право вимоги за кредитним договором неодноразово відступалося: 15.10.2024 - від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», 28.05.2025 - від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», 16.07.2025 - від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС». Позивач вважає себе належним кредитором у спірному зобов`язанні.
Ціна позову становить 32 232,00 грн, з яких: 10 200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22 032,00 грн - заборгованість за процентами. Штрафні санкції у розмірі 5 100,00 грн.
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами направлено відповідачу за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості, заперечень щодо розрахунку боргу, доказів недійсності кредитного договору чи договорів факторингу суду не надав.
З огляду на положення частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, оскільки справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що 18.08.2024 ОСОБА_1 подав заявку на отримання грошових коштів у кредит, у якій зазначив свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, РНОКПП, паспортні дані, номер телефону, електронну адресу, адресу реєстрації, адресу проживання та номер платіжної картки для отримання коштів.
Із заявки на отримання грошових коштів у кредит від 18.08.2024 вбачається, що відповідач виявив намір отримати кредит за договором № 926329064 у сумі 10 200,00 грн строком на 25 днів, зазначив фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та платіжну картку, номер якої частково маскований: НОМЕР_2 .
З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вбачається, що заявка на кредит була подана 18.08.2024 о 02:10, договір сформовано та направлено позичальнику 18.08.2024, а акцепт оферти здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора KPRR-9883. Ідентифікатор було направлено на номер телефону НОМЕР_1 18.08.2024 о 02:12:40, введено позичальником 18.08.2024 о 02:13:07, після чого 18.08.2024 о 02:13:18 здійснено перерахування грошових коштів позичальнику.
З кредитного договору № 926329064 від 18.08.2024 вбачається, що кредитодавцем є ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», позичальником - ОСОБА_1 . Договір укладено у формі електронного документа. Кредитний ліміт та перший транш становлять 10 200,00 грн. Кредит надано для задоволення поточних споживчих потреб, тобто є споживчим кредитом.
Паспорт споживчого кредиту та текст договору містять істотні умови кредитування: суму кредиту, строк користування, порядок надання коштів, процентну ставку, порядок повернення кредиту та наслідки невиконання зобов`язань. У договорі зазначено реквізити сторін, а також реквізити електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використаного відповідачем.
Судом встановлено, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач не повернув їх у встановленому порядку та не сплатив проценти у повному обсязі.
Станом на 01.11.2025 заборгованість за кредитним договором згідно з випискою з особового рахунку становила 37 332,00 грн, з яких: 10 200,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22 032,00 грн - прострочена заборгованість за процентами; 5 100,00 грн - штрафні санкції. Оскільки позов заявлено на суму 32 232,00 грн, суд оцінює обґрунтованість саме цієї суми - тіла кредиту та процентів.
Судом також встановлено, що 15.10.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/4, за яким первісний кредитор відступив право вимоги за низкою кредитних договорів, у тому числі за договором відповідача.
28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 926329064 від 18.08.2024. Згідно з умовами цього договору перехід права вимоги відбувається після підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників.
04.11.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» направило відповідачу досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, у якій повідомило про перехід права вимоги до позивача та запропонувало погасити заборгованість.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України передбачає, що суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи. Стаття 81 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази відповідно до статті 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 1055 ЦК України встановлює, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі, у паперовому або електронному вигляді, з накладенням підписів сторін договору.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає пропозицію укласти електронний договір, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Частини третя, четверта та шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття. Акцепт може бути здійснений шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення дій, які вважаються прийняттям пропозиції, якщо такі дії чітко роз`яснені в інформаційній системі.
Частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлює, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Суд приходить до висновку, що кредитний договір № 926329064 від 18.08.2024 укладено у належній електронній формі, оскільки: відповідач самостійно подав заявку; зазначив персональні дані, фінансовий номер телефону, електронну адресу та банківську картку; отримав одноразовий ідентифікатор; ввів його в інформаційній системі кредитодавця; після цього кредитодавець здійснив перерахування коштів.
Наявність у матеріалах справи заявки, договору, паспорта споживчого кредиту, довідки про дії позичальника та алгоритму дій споживача у своїй сукупності підтверджує, що відповідач вчинив дії, спрямовані на укладення договору, і прийняв оферту кредитодавця.
Суд також враховує практику Верховного Суду, відповідно до якої укладення договору у формі електронного документа із застосуванням одноразового ідентифікатора відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а такий договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 629 ЦК України встановлює імперативне правило: договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти у сумі 10 200,00 грн. Відповідач, отримавши кредит, не виконав обов`язок щодо його повернення та сплати процентів. Доказів протилежного відповідач не подав.
Суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт виникнення у відповідача грошового зобов`язання, факт його порушення та наявність непогашеної заборгованості.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи - боржника.
Згідно зі статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови одержання від клієнта або фактора повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, у якому визначено грошову вимогу та названо фактора, якому має бути здійснений платіж.
Матеріалами справи підтверджено послідовний перехід права вимоги: від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому - до ТОВ «ФК «ЕЙС».
Суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «ЕЙС» є належним позивачем у справі, оскільки надало докази набуття права вимоги за кредитним договором відповідача.
Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, відповідно до якого стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Це означає, що вчинений правочин вважається правомірним і породжує цивільні права та обов`язки доти, доки його недійсність не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом.
Доказів визнання недійсними кредитного договору чи договорів факторингу відповідач не надав. Отже, договори факторингу є чинними та породжують правові наслідки.
Відповідач відзиву на позов не подав, тому конкретних заперечень щодо позовних вимог суду не наведено. 
Судом встановлено, що позивач заявив до стягнення 32 232,00 грн, з яких: 10 200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22 032,00 грн - заборгованість за процентами.

Надані позивачем докази підтверджують наявність такої заборгованості. Відповідач доказів її погашення не подав.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 926329064 від 18.08.2024 у сумі 32 232,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволені, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до частин першої - третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт.
Частина четверта статті 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, відповідно до якого для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами. Суд має оцінювати реальність, необхідність та розумність таких витрат, враховуючи конкретні обставини справи.
У даній справі позивач заявив витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. На підтвердження цих витрат подано документи про надання правничої допомоги, зокрема додаткову угоду, у якій зазначено справу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 926329064 від 18.08.2024 з ОСОБА_1 .
Разом з тим суд враховує, що справа є малозначною, має типовий характер, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судові засідання не проводилися, усних пояснень представник позивача не надавав, а позовна заява та додані до неї матеріали за змістом є типовими для аналогічної категорії спорів. Ціна позову становить 32 232,00 грн.
Суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн є завищеним щодо складності справи, обсягу виконаної роботи та ціни позову.
Враховуючи принципи реальності, необхідності, розумності та співмірності судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, до 5 000,00 грн.
Суд приходить до висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення кредитного договору, факт надання відповідачу кредитних коштів, факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання та факт набуття позивачем права вимоги.
Враховуючи викладене, позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 55, 129 Конституції України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 13, 18 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 11, 15, 16, 204, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, отримувач - ТОВ «ФК «ЕЙС», рахунок IBAN - НОМЕР_4 ; банк отримувача - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», МФО - 322001 заборгованість за кредитним договором № 926329064 від 18.08.2024 у розмірі 32 232,00 грн, з яких: 10 200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22 032,00 грн - заборгованість за процентами, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. тв витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., всього стягнути - 49854,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя      Роман БАКЛАНОВ