ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27825/25
Провадження № 22-ц/820/1051/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретар: Шевчук Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року (суддя Колієв С.А.) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що в провадженні ГУ НП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 12022243460000290, в якому він є потерпілим та розслідування якого триває з 06 червня 2022 року, що на дату звернення до суду з цим позовом становить більше трьох років.
Вказував, що незважаючи на очевидність кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила, службові і посадові особи Хмельницької обласної прокуратури та ГУНП в Хмельницькій області не завершують досудове розслідування, лише імітуючи його здійснення.
Вважав, що внаслідок неефективного розслідування кримінального провадження порушено його конвенційне право на ефективний засіб юридичного захисту через надмірну тривалість кримінального провадження, чим заподіяно йому моральної шкоди. Так, надмірна тривалість кримінального провадження призвела до моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом ділової репутації.
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна 60 мільйонів грн.. моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290 в порядку частини першої статті 23 та статті 1174 ЦК України, статті 56 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди за період з 06 червня 2022 року по 01.05.2025 рік.
Суд керувався тим, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди за період з 06.06.2022 року по 01.05.2022 року вже розглянута судом. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/12038/25 у задоволені позову про відшкодування моральної шкоди за зазначений період відмовлено. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди за період з 02 травня 2025 року по 29 вересня 2025 рік відмовлено.
Відмовляючи в задоволені позову суд виходив з того, що позивач не надав жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 12022243460000290, в якому він є потерпілим, у період з 02 травня 2025 року по 29 вересня 2025 року. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яке базується на припущеннях, порушив принципи правової визначеності, верховенства права і jura novit curia («суд знає закони»), за власною ініціативою переклав обов`язок доказування з відповідача на позивача. Суд першої інстанції не дослідив наданих доказів, не витребував додаткові, не надав оцінку доказам, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також не забезпечив ефективного захисту його прав. Також суд не виконав завдання цивільного судочинства, не відновив порушене право, не забезпечив відшкодування завданої шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління національної поліції в Хмельницькій області просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року без змін. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, відповідачем надавалась інформація про здійсненні процесуальні дії та вжиті заходи по кримінальному провадженню, в свою чергу позивачем не обґрунтовано, в чому полягає протиправна бездіяльність органу досудового розслідування, не обґрунтовано в чому виражається моральна шкода завдана внаслідок (причинного зв`язку) протиправної бездіяльності, окрім того позивачем жодним чином не обґрунтовано визначений ним розмір відшкодування.
В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судова повістка доставлена до електронного кабінету.
Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 06 червня 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, згідно з яким 06 червня 2022 року близько 12 год. 37 хв. невстановлена особа, перебуваючи в дворі будинку на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та рваної рани ділянки голови.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року в справі №686/4675/25, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна (представник: ГУНП в Хмельницькій області) про відшкодування шкоди було відмовлено.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року в справі №686/4675/25 було встановлено наступні обставини: Згідно з довідкою відділу дізнання по кримінальному провадженню №12022243460000290, в ході розслідування допитано потерпілого ОСОБА_1 , надано запит до КНП «ХОЦЕМД та МК ХОР», у відповідь на який отримано копію карти виїзду ЕМД від 06 червня 2022 року №231; надано запит до УПП в Хмельницькій області, на який отримано відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, які були присутні на місці події; оглянуто відеозапис із нагрудних камер працівників УПП; надано запит до УПО в Хмельницькій області, у відповідь на який отримано відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, які були присутні на місці події; оглянуто відеозапис із нагрудних камер працівників УПО; допитано в якості свідка поліцейських УПО. ;допитано ОСОБА_2 ; проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_1 , за результатами проведення якого призначено додаткову судово-медичну експертизу. Здійснювався неодноразовий виклик ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для проведення одночасного допиту, однак на неодноразові виклики дізнавачем потерпілий ОСОБА_1 не з`явився у зазначений час та дату для проведення даної слідчої дії, причини своєї не явки не повідомив, за результатами чого були написані відповідні рапорти.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08 лютого 2024 року у справі №686/3517/24 встановлено, що 30 червня 2022 року постановою дізнавача СД ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, який здійснював досудове розслідування кримінального провадження, кримінальне провадження №12022243460000290 від 06 червня 2022 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи прийняте рішення, дізнавач вказав, що діяння не можна кваліфікувати за статтею 125 КК України, оскільки на його думку дане правопорушення відноситься до дрібного хуліганства, відповідальність за яке передбачена статтею 173 КУпАП.
Зазначеною ухвалою скаргу ОСОБА_1 задоволено, а постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 30 червня 2022 року про закриття кримінального провадження №12022243460000290 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України скасовано.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 лютого 2025 року у справі №686/3517/24 було вирішено клопотання позивача про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №12022243460000290, в якому позивач просив встановити у кримінальному провадженні №12022243460000290 від 06 червня 2022 року строк до 30 квітня 2025 року, який є необхідним і обґрунтованим для здійснення (проведення) всіх слідчих і процесуальних дій в кримінальному провадженні №12022243460000290 і достатній для закінчення досудового розслідування шляхом направлення обвинувального акту до суду.
В зазначеній ухвалі встановлено, що: «СД ВНП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022243460000290 за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України. У вказаному кримінальному провадженні про підозру жодній особі не повідомлено».
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.10.2025 року у справі №686/12038/25, яке було залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.11.2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна (представник: ГУНП в Хмельницькій області) про відшкодування шкоди було відмовлено.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення своїх прав у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 , обґрунтовував тривалим та неефективним розслідуванням у кримінальному провадженні, в якому він є потерпілим, чим йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінив у 60 000 000,00 грн.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, § 62).
Аналіз статті 23 ЦК України в сукупності з приписами статті 11 цього Кодексу дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Особливістю в цій справі є те, що особою, відповідальною за заподіяння йому моральної шкоди, визначено державу (інтереси якої в спірних правовідносинах представляє ГУНП в Хмельницькій області).
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також Конституція України в статті 56 проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (див. пункт 5. 10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17).
У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 201/7621/17 зазначено, що держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими, і сама по собі обставина незавершення досудового розслідування не є безумовною підставою для покладення на державу відповідальності з відшкодування моральної шкоди.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 550/336/21, вказано, що позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2025 року у справі № 9901/374/21).
У справі, яка переглядається, встановлено, що у лютому 2025 року ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до Держави Україна в особі ГУ НП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 000,00 грн. (справа № 686/4675/25) з тих же підстав, що і у справі, яка переглядається.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року у справі № 686/4675/25, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Крім того встановлено, що в травні 2025 року ОСОБА_1 також звертався до суду з позовом до Держави Україна в особі ГУ НП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 000,00 грн. (справа № 686/12038/25) з тих же підстав, що і у справі, яка переглядається.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року у справі № 686/412038/25, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Тобто суди встановили, що станом на травень 2025 року не підтвердилася обставина протиправної бездіяльності органу досудового розслідування та заподіяння в зв`язку з цим ОСОБА_1 моральної шкоди.
Такі обставини в силу приписів частини четвертої статті 81 ЦПК України є преюдиційними при вирішенні справи, у зв`язку із чим в цій справі бездіяльність відповідача підлягає оцінці лише за період з травня 2025 року до вересня 2025 року (моменту пред`явлення цього позову).
Аналогічний підхід при триваючій бездіяльності органу державної влади Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 28 листопада 2024 року у справі № 990/39/23.
Оскільки з моменту пред`явлення ОСОБА_1 позову у справі № 686/12038/25 до звернення до суду з позовом у справі, яка переглядається, пройшов незначний проміжок часу і позивач не довів, що в цей період досудове розслідування в межах кримінального провадження № 12022243460000290 не здійснювалося шляхом вчинення відповідних слідчих дій, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цього позову.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.
Щодо доводів апелянта про розгляд справи неповноважним судом, оскільки порушено порядок розподілу судової справи між суддями, то такі доводи є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 ЦПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).
Особливості розподілу судових справ встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 17 ст. 33 ЦПК України).
Згідно з пп. 15.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, в чинній редакції, визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється:
до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;
після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.
Пунктом 130 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021, №1845/0/15-21, з відповідними змінами, встановлено, що до початку функціонування підсистеми автоматизованого розподілу справ у складі ЄСІТС визначення судді, судді-доповідача та присяжних для розгляду справи здійснюється відповідно до вимог розділу IV цього Положення засобами автоматизованої системи документообігу суду.
Інші доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують.
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Судді            Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк