ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/6417/26
Провадження № 22-ц/820/1058/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Хараджі Н.В. від 03 березня 2026 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У березні 2026 року ОСОБА_2 одночасно із пред`явленням цього позову подала заяву про забезпечення позову і просила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та на грошові кошти, що знаходяться на його рахунках в банківських установах України у межах суми позовних вимог 930406,05 грн. Вказувала, що предметом позову є стягнення з відповідача боргу за договором позики від 17.02.2025 року у сумі 930406,05 грн. З огляду на характер спору та розмір заборгованості існує обґрунтований ризик відчуження відповідачем належного йому майна або зняття коштів з банківських рахунків з метою уникнення виконання можливого рішення суду. Позивачці невідомий повний перелік майна відповідача, однак з огляду на розмір заборгованості та відмову добровільно виконувати зобов`язання, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в банківських установах України в межах суми 930406,05 грн. В задоволенні решти заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та відмовити в забезпеченні позову. Вказує, що арешт накладено на його банківський рахунок, на який він отримує заробітну плату, яка є його єдиним доходом. Також, при існуючому арешті він не зможе сплачувати аліменти на дитину за судовим наказом від 03.04.2025 року, орендувати квартиру.
Накладення арешту позбавляє можливості ОСОБА_1 отримувати та використовувати власні кошти, які є єдиним джерелом його доходу. Таке обмеження є надмірним та не відповідає вимогам співмірності і порушує баланс інтересів сторін.
Разом з цим, відповідач раніше подарував частку квартири позивачці, що свідчить про відсутність у нього наміру вчиняти будь-які дії, спрямовані на ухилення від виконання можливого судового рішення у цій справі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Конкретний захід забезпечення позову має бути співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках у банківських та фінансових установах в межах суми, про стягнення якої подано позов, такий захід забезпечення позову є обґрунтованим і відповідає заявленим позовним вимогам. 
Суд першої інстанції правильно констатував, що між сторонами існує спір майнового характеру і за відсутності відомостей про наявність нерухомого майна, яким можна було б забезпечити позов, обґрунтовано виходив з того, що наявні підстави для накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках у банківських та фінансових установах в межах ціни позову. 
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок, на який накладено арешт, не є спеціальним рахунком, при цьому на вказаний рахунок зараховуються як зарплатні виплати, так і будь-які інші перекази (виплати). 
Апелянт не надав відомостей про інше майно, на яке можна було б накласти арешт в забезпечення позову, також ним не доведено відсутність інших доходів. 
Обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 15 травня 2026 року.

Судді         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк