Справа № 456/1008/26
Провадження № 2/456/1116/2026

РІШЕННЯ
іменем України

19 травня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Яніва Н. М. ,
з участю секретаря судового засідання Сунак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Короткий виклад позицій сторін у справі.
 
Позивач ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», через свого представника, скориставшись підсистемою «Електронний суд», звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за розподіл природного газу у розмірі 5 535,60 грн. Крім того, позивач просить, при ухваленні рішення покласти на відповідачку судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу на умовах типового, оскільки боржник споживав природний газ, що документально підтверджується зміною показників лічильника газу побутового споживача. Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» надавала ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, однак відповідачка не сплатила за надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого у споживачки виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 5 535,60 грн. У зв`язку із несплатою боргу товариство звертається до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути вказану заборгованість в судовому порядку.
Відповідачка, у запропонований строк подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки між нею та позивачем не укладено договору розподілу природного газу, відсутня підписана заява-приєднання, та вона не приєднувалась до умов типового договору. Додатково зазначила, що перебуває у договірних відносинах з постачальником природного газу – ТОВ «Нафтогаз України» та належним чином здійснювала оплату спожитого природного газу за відповідний період. Таким чином, вважає, що позов ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними доказами, а тому підлягає відхиленню.
У свою чергу, представник відповідача подав до суду відповідь на відзив, у якому просив повернути такий без розгляду, оскільки на його думку, відзив поданий представником ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , а у матеріалах справи відсутні його повноваження.
У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги заперечила проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.
Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2026 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідачки ОСОБА_1 ..
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 09.03.2026 року позовну заяву ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 30.03.2026 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 24.04.2026 року, розгляд справи за клопотання відповідачки відкладено.
Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку, у тому числі задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності.
Розгляд справи по суті відбувся 19.05.2026 року, без участі сторін..
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Встановленні судом фактичні обставини справи.
 
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Відтак, судом встановлено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.09.2023 року надаються споживачам послуги з розподілу природного газу на підставі постанови НКРЕКП №1596 від 31.08.2023 року.
Взаємовідносини між оператором ГРМ та побутовими споживачами з розподілу природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494, Типовим договором розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2498 та іншими нормативно-правовими актами.
Станом на 01.09.2023 року у відповідача за його адресою газопостачання не припинялося, послуги з розподілу природного газу надавалися відповідно до типового договору розподілу природного газу, тобто на момент отримання ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.09.2023 року ліцензії на розподіл природного газу вказаний споживач був приєднаний до газорозподільної системи та користувався послугами з розподілу природного газу і не відмовлявся від отримання послуг розподілу природного газу.
Відтак, відповідачка ОСОБА_1 з 01.09.2023 року є споживачем природного за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Споживання природного газу підтверджується зміною показників обсягу природного газу та показів лічильника, що відображено у розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу.
 
Однак, відповідачем було порушено умови договору розподілу природного газу, та не здійснювалась оплата наданих послуг з розподілу природного газу.
 
У зв`язку із наведеним відповідачка ОСОБА_1 порушив виконання зобов`язання щодо належного виконання умов договору, у зв`язку з у споживача існує заборгованість за послугу розподілу природного газу у сумі 5535,60 грн, що підтверджено розрахунком суми заборгованості.
 
При цьому, з долучених відповідачкою копій платіжних інструкцій вбачається, що остання здійснювала оплату за спожитий газ на рахунок ТОВ «Нафтогаз України».
 
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. 
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України.
У підпункті 35 п.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» вказано, що розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Відповідно до підпункту 17 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
 
Послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.
 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
 
Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
 
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживачі, в тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
 
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
 
Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
 
Згідно зі приписами статті 634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Відповідно до положень ст. 509, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається.
 
Згідно ч.1, 2 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
 
Мотиви, з яких виходив суд.
 
Як вбачається з п. 2 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.
 
У підпункті 32 пункту1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що Регулятор це Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
 
Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» з 01.09.2023 року надаються споживачам послуги з розподілу природного газу.
 
Відповідно до п. 1 глави 1 розділу VІ Кодексу ГРС, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
 
У п. 7 гл. 3 розділу VI Кодексу ГРС вказано, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
 
Відповідно до пункту 5, глави 3, розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, а також згідно пункту 1, глави 3, розділу VI Кодексу газорозподільних систем Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
 
Відповідно до пункту 1.3. Типового договору, розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
 
Договір розподілу природного газу є публічним.
 
Отже, у даному випадку для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору, споживачу не обов`язкова наявність підписаної заяви-приєднання, оскільки фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та його укладення можуть бути як сплата рахунку Оператора ГРМ, так і будь-які інші докази на підтвердження споживання природного газу відповідачем по справі.
 
Відповідно до положень Закону України «Про ринок природного газу» та нормативно-правових актів НКРЕКП, діяльність на ринку природного газу є функціонально розмежованою та передбачає існування окремих суб`єктів господарювання, які виконують різні за своєю правовою природою функції - постачання природного газу та його розподіл.
Так, постачальник природного газу (зокрема, НАК «Нафтогаз України») здійснює діяльність з продажу природного газу споживачеві на підставі договору постачання природного газу. У межах таких правовідносин предметом договору є передача у власність споживача природного газу як товару.
Натомість оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) є окремим ліцензованим суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність з розподілу природного газу, тобто його фізичного транспортування газорозподільними мережами до об`єкта споживача. Відповідно до законодавчого визначення, розподіл природного газу - це діяльність, пов`язана з переміщенням газу мережами з метою його доставки споживачам, яка не включає постачання газу як товару.
Послуга з розподілу природного газу полягає у забезпеченні цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та фізичній доставці газу до межі балансової належності його об`єкта . Така послуга надається виключно оператором ГРМ, до мереж якого підключений споживач, і є самостійним предметом цивільно-правового договору.
Таким чином, між споживачем та оператором ГРМ виникають окремі договірні відносини, що оформлюються шляхом приєднання до типового договору розподілу природного газу. При цьому оператор ГРМ не є стороною договору постачання газу і не здійснює продаж газу, а лише забезпечує його доставку .
З огляду на викладене, твердження відповідача про те, що він перебуває у договірних відносинах виключно з постачальником природного газу – НАК «Нафтогаз України», не може бути підставою для звільнення від обов`язку оплати послуг з розподілу природного газу.
Факт існування договору постачання природного газу не охоплює правовідносини з його розподілу, оскільки це різні за змістом, предметом та правовою природою зобов`язання, що виникають із різних договорів та з різними суб`єктами.
Більше того, оператор газорозподільної системи діє в умовах природної монополії, а споживач не має можливості обирати такого оператора, оскільки він визначається виключно за територіальною прив`язкою мережі. Водночас обов`язок оплати послуг з розподілу природного газу виникає незалежно від того, хто є постачальником газу.
Отже, у випадку наявності заборгованості за послуги розподілу природного газу, вимоги оператора ГРМ про її стягнення є правомірними та обґрунтованими, а посилання відповідачки на відносини з постачальником природного газу не спростовують факту існування окремого грошового зобов`язання перед оператором газорозподільної системи.
Поряд з цим, відповідачка не заперечує факту споживання природного газу, а також підтверджує це належними доказами, зокрема поданими нею квитанціями про оплату за спожитий газ, така обставина має істотне юридичне значення для встановлення факту надання послуг з розподілу природного газу.
Споживання природного газу як товару є об`єктивно неможливим без його фізичної доставки до об`єкта споживача через газорозподільну систему. Відтак сам по собі факт використання газу свідчить про те, що відповідний обсяг природного газу був транспортований (розподілений) газорозподільними мережами до точки приєднання споживача.
Оскільки діяльність з розподілу природного газу відповідно до законодавства здійснюється виключно оператором газорозподільної системи, до мереж якого підключений споживач, факт споживання газу одночасно підтверджує і факт надання таким оператором послуг з його розподілу.
Таким чином, визнання відповідачкою факту отримання (споживання) природного газу, підтверджене, зокрема, оплатою вартості газу як товару постачальнику, є достатнім доказом того, що послуги з розподілу природного газу були фактично надані. Інакше кажучи, без вчинення оператором ГРМ дій із забезпечення доступу до мережі та фізичного транспортування газу, споживання такого ресурсу було б неможливим.
Крім того, оплата відповідачкою вартості спожитого природного газу свідчить про прийняття ним результату відповідних правовідносин постачання, що у сукупності з фактом фактичного користування газорозподільною інфраструктурою підтверджує існування й виконання зобов`язань з боку оператора ГРМ.
Отже, наведені обставини у своїй сукупності свідчать про фактичне надання відповідачці послуг з розподілу природного газу, а відтак - про виникнення у неї обов`язку з їх оплати. Заперечення такого обов`язку за наявності підтвердженого факту споживання газу є внутрішньо суперечливим та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки ігнорує технологічну та правову нерозривність процесу доставки газу від його постачання.
Поряд з цим, відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
 
Висновки суду.
 
Судом встановлено, що відповідачка отримувала надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконувала та не сплачувала їх. 
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. 
Враховуючи, що у справі яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок є невірними, а також ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачкою не представлено, суд приймає вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги.
Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог.
Відтак, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 5 535,60 гривень.
Щодо розподілу судових витрат.
 
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред?явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, силаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Платіжною інструкцією від 20.05.2025 №3946 позивачем було сплачено 242,24 грн. за подання заяви про видачу судового наказу до ОСОБА_3 , однак, ухвалою від 14.08.2025 по справі №456/3002/25 судовий наказ Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2025 року було скасовано.
На підставі ч.2 ст. 164 ЦПК України, сплачена сума судового збору в розмірі 242,24 грн. за подання заяви про видачу судового наказу у справі №456/3002/25 зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Крім того, згідно платіжної інструкції №10751 від 22.12.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 180,16 грн, а згодом відповідно до платіжної інструкції № 268 від 14.01.2026 року доплачено судовий збір у розмірі 240 грн.
Відтак, у зв`язку із задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 5 535 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 60 коп. боргу за надані послуги з розподілу природного газу. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» сплачений судовий збір у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Повне найменування учасників справи:
 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», ЄДРПОУ 45204941; місцезнаходження юридичної особи: м. Львів, вул. Золота, 42;
Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя        Назар ЯНІВ