Справа № 573/2468/25
Провадження №2/574/201/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року    м. Буринь 

Буринський районний суд Сумської області в складі: 
головуючого судді Гука Т.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,
представника позивача Даценка А.М.,
представника відповідача Просквіної-Максимів М.С.,
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом комунального закладу Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа» до Миколаївської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» звернувся до суду з позовом до Миколаївської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Буринської міської ради, який мотивує тим, що рішенням 23 сесії 5 скликання Улянівської селищної ради від 19.12.2008 земельна ділянка з кадастровим номером 5920655700:00:003:0628, загальною площею 5,2138 га призначена для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти передана в постійне користування КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» та 02.11.2009 був виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №285217. 
24.03.2021 закладом було зареєстроване право постійного користування вищезазначеною земельною ділянкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, 22.05.2025 Миколаївською селищною радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна». Даним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа», з метою формування окремої земельної ділянки під об`єктом нерухомості, що перебуває у приватній власності, при цьому, жодних змін у рішення від 19.12.2008 селищна рада не вносила та не скасовувала його. Зі школою питання, зазначені в спірному рішенні не погоджувались, об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці є самочинним будівництвом.
Вважає, що оскільки до закладу освіти, як до землекористувача, селищна рада за отриманням згоди не зверталась, то рішення прийняте Миколаївською селищною радою не у відповідності до норм чинного законодавства, порушує охоронювані законом інтереси закладу освіти щодо користування земельною ділянкою, перешкоджає нормальному навчальному процесу.
На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради від 22.05.2025 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна».
05.12.2025 року від представника Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а викладені в позовній обставини такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працювали в КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа». Поруч з приміщенням вказаного закладу розташовувалися житлові будинки квартирного та садибного типу, які надавалися для проживання працівникам закладу. Зокрема таке житло було надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. 17.12.1993 року рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району Сумської області №115 «Про приватизацію житла» ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію житла, а рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району Сумської області №117 їй передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,15 га, розташовану під вказаним будинком та видано свідоцтво про право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано БТІ. 02.05.2024 року право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.
21.09.1995 року рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району Сумської області №57 «Про приватизацію житлових будинків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » ОСОБА_5 надано дозвіл на приватизацію будинку за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 1/2 частини. 31.10.1995 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано в БТІ.
23.05.2023 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області переведено житловий будинок АДРЕСА_3 з категорії «будинок квартирного типу» в категорію «житловий будинок садибного типу» та присвоєно адресний номер «31 А». 08.01.2024 року право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Наведені обставини спростовують твердження позивача про те, що ці будинку є самочинним будівництвом.
12.05.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_2 також 12.05.025 року звернулася до Миколаївської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
22.05.2025 року Миколаївською селищною радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна», яким надано дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 5920655700:00:003:0628, площею 5,2138 га, яка перебуває в постійному користуванні КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа», з метою формування окремих земельних ділянок під об`єктами нерухомості, що перебувають в приватній власності. 
Крім того, з огляду на чисельні звернення громадян - власників житлової нерухомості, яка розташована на вказаній земельній ділянці, Миколаївська селищна рада зверталася до КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа» з питанням необхідності внесення змін до землевпорядної документації, на що позивач надав лист, в якому повідомив, що земельна ділянка дійсно перебуває в постійному користуванні закладу, а рішення щодо фактичної долі цієї ділянки може приймати лише її власник - Сумська обласна рада. 
Також, директор КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» Пінчук Т.І. є депутатом Миколаївської селищної ради та брала участь прийнятті спірного рішення та голосувала за таке рішення, а в подальшому як директор прийняла рішення про оскарження цього рішення, що свідчить про її суперечливу поведінку. 
Вважає, що рішення селищної ради є законним обґрунтованим та прийнятим з дотриманням процедури, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в межах норм безоплатною приватизації, передбачених статтею 121 Земельного кодексу України, що відповідає приписам частини 10 статті 120 Земельного кодексу України. 
Водночас, в даному випадку припинення права постійного користування всією земельною ділянкою було б безпідставним, оскільки на земельній ділянці з кадастровим номером 5920655700:00:003:0628, розташовані, як об`єкти житлової нерухомості, що перебувають у власності громадян, так і будівлі та споруди, що належать КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа». Тому обґрунтованим є припинення права постійного користування саме на частину земельної ділянки, що знаходиться під об`єктами житлової нерухомості та використовується для їх обслуговування.
Згода землекористувача не є тією документацією, що є обов`язковою для поділу земельної ділянки, а розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки можливе і без наявності такої згоди. Відсутність згоди позивача на поділ земельної ділянки не має наслідком визнання незаконним та скасування рішення селищної ради.
При цьому, позивач вбачає порушення свого права на землю виключно в тому, що селищна рада не отримала його згоду на поділ земельної ділянки. Таким чином, позивач не довів, що оскаржуване рішення порушує його цивільні права або інтереси, а метою захисту є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу.
Посилання позивача на те, що вказане рішення перешкоджає нормальному навчальному процесу є безпідставним, оскільки, як слідує з матеріалів справи, вказані об`єкти житлової нерухомості розташовуються поряд з закладом вже більше 30 років, а відповідні частини земельної ділянки використовуються та завжди використовувалися для обслуговування цих об`єктів, жодних обґрунтувань та доказів свого твердження позивач не навів.
У зв`язку з викладеним представник Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області просив відмовити в задоволенні позову КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» в повному обсязі.
08.12.2025 року від представника позивача – адвоката Даценка А.М до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим, таким, що не спростовує вимоги позивача та обґрунтування цих вимог, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення відповідача були та є чинними на даний час імперативні норми ч.6 ст.79-1 Земельного кодексу України, відповідно до якої  поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, а справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.
Доводи відповідача про суперечливу поведінка директора навчального закладу ОСОБА_6 не доводиться жодним доказом, в тому числі, долученим протоколом поіменного голосування незрозуміло за яке рішення, в якому ручкою зроблено дописи та виправлення.
Також зазначає, що в супереч вимогам ЦПК у відзиві Миколаївської селищної ради не зазначено двох інших відповідачів по справі та не надано доказів направлення відзиву на їх адресу.
Враховуючи викладене, представник позивача просив залишити відзив Миколаївської селищної ради на позовну заяву без розгляду та його повернути його, а позовні вимоги задовольнити в повному об`ємі.
Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 22.01.2026 року дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 21.04.2026 року в задоволенні клопотання представника позивача Даценка А.М. про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, поданого Миколаївською селищною радою, відмовлено.
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 21.04.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» - Даценко А.М. підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Також звертав увагу, що лист Миколаївської селищної ради від 19.03.2025 року не підтверджує звернення до позивача з приводу отримання згоди на земельної ділянки, яка перебуває в його постійному користуванні, оскільки в ньому таке питання не ставилось. Крім того, директор навчального закладу Пінчук Т.І., будучи депутатом Миколаївської селищної ради, хоча і брала участь у голосуванні за прийняття оскаржуваного рішення, однак не знала щодо якої саме земельної ділянки вирішувалось питання, оскільки суть питання на сесії не оголошувалось. 
Представник відповідача Миколаївської селищної ради - Просквіна-Максимів М.С. позовні вимоги не визнала з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Також, пояснила, що директор КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» Пінчук Т.І., яка є депутатом Миколаївської селищної ради, не лише голосувала за прийняття оскаржуваного рішення селищної ради, а й виступала на сесії під час обговорення даного земельного питання та повідомила, що навчальний заклад не заперечує проти поділу земельної ділянки. До прийняття оскаржуваного рішення Миколаївська селищна рада письмово зверталася до директора навчального закладу Пінчук Т.І. з приводу отримання дозволу на поділ земельної ділянки, а тому їй було відомо про розгляд цього питання. Крім того, наголошувала, що позивачем не доведено порушення своїх прав, а також, що рішення селищної ради впливає на освітній процес.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні також заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що в 1991 році була направлена на роботу до Ульянівського інтернату, в якому пропрацювала до 2018 року. Після початку роботи їй, як і іншим працівникам закладу було надано житлове приміщення в одному з будинків, які знаходились на території інтернату, а в 1995 році виконавчим комітетом селищної ради їй надано дозвіл на приватизацію житлового будинку, в якому вона проживала. Будинки працівників інтернату частково відгороджені від його території, а будинок ОСОБА_2 взагалі знаходиться за її межами, тому користування мешканцями цих будинків частиною земельної ділянки, яка перебуває в користуванні інтернату, ніколи не заважало навчальному процесу. Крім того з початку повномасштабного вторгнення російської федерації діти взагалі відсутні на території навчального закладу в зв`язку з без пековою ситуацією. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.
З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.
Заслухавши доводи учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. 
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної Ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 17.12.1993 №115 «Про приватизацію житла» надано дозвіл ОСОБА_2 провести приватизацію квартири, що підтверджується архівним витягом з вказаного рішення, виданого архівним відділом Сумською РВА Сумської області 10.07.2025 №426/04-01 (а.с.25 (з.с.)).
17.12.1993 року виконавчим комітетом Улянівської селищної Ради народних депутатів видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на будинок, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.35).
З архівного витягу із рішення виконавчого комітету Улянівської селищної Ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 22.12.1993 №117 «Про приватизацію земельних ділянок», виданого архівним відділом Сумською РВА Сумської області 11.07.2025 №440/04-01 вбачається, що було вирішено передати у приватну власність ділянки, що були раніше надані громадянам в межах норм, передбачених ст..56,57, 67 Земельного Кодексу України для ведення особистого підсобного господарства громадянці ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,15 га (а с.25).
З довідки філіалу «Білопільська ГВД» КП «Сумське міське БТІ» СМР №67 від 11.04.2024 р. виданої ОСОБА_2 вбачається, що нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресо бою: АДРЕСА_1 право власності в БТІ зареєстроване 02.01.1994 року за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на будинок виданого виконкомом Улянівської селищної ради білопільського району Сумської області 17.12.1993 року. б/н. станом на 31.12.2012 року до ДРРПнНМ не внесене (а.с.29).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав 01.05.2024 року державним реєстратором Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області Ярмоленко О.В., на підставі свідоцтва про право власності виданого 02.01.1994 виконавчим комітетом Улянівської селищної ради народних депутатів, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 91,8 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м. під літ.А1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27). 
Рішенням №57 виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району, Сумської області від 21.09.95 р. «Про приватизацію житлових будинків гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » надано дозвіл громадянці ОСОБА_3 провести приватизацію будинку по АДРЕСА_2 в розмірі частини (а.с.34 (з.с.)).
Відповідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 31.10.1995 року виконавчим комітетом Улянівської Ради народних депутатів, ОСОБА_1 є власником частини будинку, квартири АДРЕСА_5 (а.с.35 (з.с.)).
Відповідно рішення виконавчого комітету Миколоаївської селищної ради Сумського району Сумської області №122 від 23.05.2023 року «Про переведення квартири з категорії «будинку квартирного типу» в категорію «житлового будинку садибного типу» по АДРЕСА_1 та присвоєння йому адресного номера» було вирішено: перевести житловий будинок АДРЕСА_6 з категорії «будинку квартирного типу» в категорію «житлового будинку садибного типу». Присвоїти адресний номер будинок АДРЕСА_4 . Чабаді зареєструвати об`єкт нерухомого майна в установленому чинним законодавством порядку (а.с.26 (з.с.).
Згідно висновку щодо технічної можливості поділу (виділу) об`єкту нерухомого майна філіалу «Білопільська ГВД» КП «Сумське міське БТІ» СМР від 23.12.2023 р. №121/2 виданого власнику ОСОБА_1 про те, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконкомом Улянівської селищної ради білопільського району сумської області їй належить житлова трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , зміна загальної та житлової площі з 42,0 кв.м на 44,8 кв.м відбулася у зв`язку з демонтажем двох печей у кімнатах «1-7» та «1-8». За технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути переведено з категорії «нежитлова будівля» у категорію «житловий будинок садибного типу» (а.с.27 (з.с.)).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав 29.12.2023 року державним реєстратором Білопільської міської ради Сумської області Пєшковою О.М., на підставі рішення Миколаївської селищної ради від 23.05.2023 «Про переведення квартири з категорії «будинку квартирного типу» в категорію «житлового будинку садибного типу» по АДРЕСА_1 та присвоєння йому адреси» за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 77,7 кв.м, житловою площею 44,8 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.28 (з.с.)). 
З державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №285216, виданого 02.11.2009 року на підставі рішення 23 сесії 5 скликання Ульянівської селищної ради від 19.12.2008 року КЗ СОР «Улянівська загальноосвітня школа-інтернат для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є постійним користувачем земельної ділянки площею 5,2138 га, яка розташована по АДРЕСА_7  (а.с.4). 
З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що територіальна громада в особі Миколаївської селищної ради є власником земельної ділянки площею 5,2138 га, кадастровий номер: 5920655700:00:003:0628, призначеної для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, яка розташована по АДРЕСА_7 , а право постійного користування зазначеною земельною ділянкою належить КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» (а.с.6 (з.с.)).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно… 24.03.2021 року державним реєстратором Білопільської міської ради Сумської області Пєшковою О.М., на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія та номер ЯЯ №285216, виданого 02.11.2009 року Улянівською селищною радою, внесено запис під індексним номером 57334631 від 29.03.2021 про реєстрацію за КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» права користування на вищевказану земельну ділянку (а.с.3). 
12.11.2024 року ОСОБА_2 подала до Миколаївської селищної ради заяву, в якій просила надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).
Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області листом №356 від 19.03.2025 року звернулася до КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» в якому повідомила, що мешканці селища Ульяеівка, зареєстровані по вул. Захисників України та вул. І.Виговського, звернулись до селищної ради із заявами про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розташовані належні їм господарські будівлі та споруди. Однак, під час розгляду звернень було встановлено, що зазначені будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5920655700:00:003:0628, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, яка перебуває у постійному користуванні КЗ СОР «Улянівська загальноосвітня школа школа-інтернат». З огляду на викладене селищна рада просила розглянути можливість внесення змін у землевпорядну документацію щодо розмежування земельної ділянки та виключення з її складу територій, на яких розташовані господарські будівлі та споруди мешканців. Також пропонувала ініціювати звернення до відповідних органів державної влади (зокрема, Держгеокадастру та обласної державної адміністрації) щодо зміни цільового призначення відповідної частини земельної ділянки, що дозволить мешканцям реалізувати свої майнові права відповідно до чинного законодавства (а.с.33 (з.с.)).
На вказаний лист КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа» надала письмову відповідь за №175 від 14.04.2025 року, згідно якої повідомила, що земельна ділянка з кадастровим номером 5920655700:00:003:0628 дійсно перебуває у постійному користуванні закладу освіти на підставі рішення власника – Сумської обласної ради. Рішення про внесення змін до землевпорядної документації на вищезазначену земельну ділянку та вирішення її фактичної долі може бути прийняте виключно Сумською обласною радою (а.с.31).
12.05.2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Миколаївської селищної ради в якій просила надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.32).
Рішенням 53 сесії 8 скликання Миколаївської селищної ради Сумської області від 22.05.2025 р «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна» надано дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер 5920655700:00:003:0628, адреса: АДРЕСА_7 , яка перебуває у постійному користуванні КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа», з метою формування окремих земельних ділянок під об`єктом нерухомості, що перебуває у приватній власності (а.с.4 (з.с.)-5).
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з частинами шостою - восьмою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, серед іншого, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Застосований судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів позивача.
Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі з подібними правовідносинами № 462/5804/16-ц (провадження № 61-39342св18).
Визначення способу захисту порушеного права є невід`ємним процесуальним правом позивача, яким він користується на власний розсуд, тоді як оцінка його відповідності та наявності підстав для захисту такого права є обов`язком суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 921/346/18 та від 30 вересня 2021 року в справі № 922/3928/20).
Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено положеннями статті 152 ЗК України, згідно із частиною другою якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Отже, у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини того, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.
Підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 905/20/23, яку Суд вважає за необхідне врахувати на підставі частини 4 статті 300 ГПК України, викладено, зокрема, такий висновок:
"8.101. Так, за статтею 78 Земельного кодексу визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися i розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
8.102. У найбільш загальному вигляді "класична тріада" стосовно такого об`єкта прав, як земельна ділянка - це забезпечена правом можливість: панування над земельною ділянкою (право володіння, jus possidendi); видобування корисних властивостей земельної ділянки (право користування, jus fruendi); визначення долі (юридичної та фактичної) земельної ділянки волевиявленням самого власника (право розпорядження Jus abutendi).
8.103. Закон визначає право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 317 Цивільного кодексу України). Суть власності полягає в умовно необмеженому (обмеження визначаються правопорядком і стосуються інтересів окремих осіб і суспільства в цілому) та винятковому пануванні особи над річчю. Оскільки "земельна ділянка" як індивідуалізована частина поверхні і відповідна частина простору є річчю (об`єктом цивільних прав) і, відповідно, майном (нерухомим майном), таке визначення підходить і до нього.
8.104. Разом з тим із тріади правомочностей, які належать власнику, законом постійному землекористувачу передані тільки дві: володіння та користування, постійні землекористувачі позбавлені можливості щодо розпорядження земельним ділянками.
8.105. Отже, право землекористування як суб`єктивне право полягає у праві (правомочність) особи на експлуатацію корисних властивостей земельної ділянки у складі права власності на неї; у правовому титулі, що дає особі суб`єктивне право використовувати (чужу) земельну ділянку.
8.106. Основними принципами права землекористування є: його похідний характер від права власності на землю; раціональне використання ділянок за основним цільовим призначенням із здійсненням їх ефективної охорони та дотриманням вимог щодо пріоритету екологічної безпеки тощо.
8.107. Право постійного землекористування - це безстрокове речове право з внесенням плати в розмірі земельного податку. Таке право може виникати стосовно будь-яких земельних ділянок державної та комунальної власності. Воно не включає правомочності розпорядження земельною ділянкою або правом на неї. Постійний землекористувач отримує права володіння та користування земельною ділянкою, тобто можливість виключного і відокремленого від інших осіб землекористування.
8.108. З урахуванням наведеного об`єднана палата зазначає, що наявна у постійного землекористувача правомочність користування земельною ділянкою є обмеженою порівняно з правомочністю власника цієї земельної ділянки, який наділений не лише правом володіння та користування, а й правом на розпорядження землею, у тому числі шляхом її передачі в користування як з оформленням відповідного речового права (права оренди або права постійного користування), так і шляхом надання земельної ділянки у користування на підставі зобов`язального правочину, за яким право тимчасового користування земельною ділянкою не підлягає державній реєстрації.
8.109. Водночас постійний землекористувач такими правами не наділений, оскільки право постійного землекористування передбачає використання земельної ділянки за її цільовим призначенням безпосередньо та виключно землекористувачем без можливості передання такого права третім особам, у тому числі на підставі правочинів, за якими речові права на земельну ділянку іншій особі не передаються".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Так, підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. Ці правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. 
При відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25.10.2001 (в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України.
Стаття 120 ЗК України (в редакції Закону України від 27.04.2007 № 997-V) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди, як і редакція статті 120 ЗК України зі змінами, внесеними Законом України від 05.11.2009 № 1702-VI . 
Отже, чинне як на момент набуття відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, так і на момент прийняття селищною радою спірного рішення, земельне та цивільне законодавство імперативно передбачало перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.
Крім того, на час прийняття селищною радою спірного рішення редакцію статті 141 ЗК України було змінено (згідно із Законом України від 05.11.2009 № 1702-VI) і в пункті «е» цієї норми законодавець прямо передбачив відповідну підставу для припинення права користування земельною ділянкою у випадку набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 принципово вирішила прогалину в законодавчому регулюванні права на оформлення землекористування частиною земельної ділянки, яка знаходиться на праві постійного землекористування іншої особи та дійшла висновку про те, що оскільки перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення.
Таким чином, у разі набуття особою права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, наданій іншій особі на праві постійного користування, право на оформлення на своє ім`я частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування нерухомості, виникає у власника нерухомості в силу закону. 
Сам принцип єдності долі земельної ділянки та об`єкта нерухомості означає, що неможлива ситуація, при якій у двох осіб є однакові права на земельну ділянку. В момент, коли одна особа внаслідок придбання об`єкта нерухомості набуває права на землю, інша особа їх втрачає, і це відбувається в силу згаданого вище принципу єдності. Якщо як аргумент припустити, що існує необхідність в отриманні згоди у постійного землекористувача, логічним висновком з цього буде лише те, що права на земельну ділянку при відчуженні об`єктів нерухомості він не втратив, що не відповідає наведеним вище аргументам. 
Таким чином, у спірних правовідносинах у силу принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розміщені, користування земельною ділянкою під об`єктом нерухомості не може здійснювати ніхто, окрім власника нерухомості. Наслідком набуття іншою особою права власності на нерухоме майно є припинення користування попереднім землекористувачем відповідною частиною земельної ділянки під нерухомим майном.
У цьому випадку вилучення земельної ділянки у постійного землекористувача на користь власника нерухомості не відбувається, а тому до спірних правовідносин стаття 149 ЗК України застосуванню не підлягає. 
Таке розуміння змісту правовідносин між власником нерухомості та попереднім землекористувачем підтвердив і законодавець, доповнивши згідно із Законом України від 05.11.2009 № 1702-VI статтю 141 ЗК України пунктом «е» та прямо передбачивши відповідну підставу для припинення права користування земельною ділянкою у випадку набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Натомість вилучення земельної ділянки залишилось окремою підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка передбачена в пункті «б» статті 141 ЗК України.
Використання алгоритму, за яким відсутність згоди постійного землекористувача виключає можливість оформлення власником нерухомості права на землю суперечить принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розміщені, оскільки у такому випадку уповноважений орган (власник земельної ділянки) буде позбавлений можливості оформити право на земельну ділянку новому власнику об`єкта нерухомості без відмови постійного землекористувача від земельної ділянки.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2023 року у cправі № 916/3030/22. 
Крім того, згідно з правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 826/5735/16, від 17.10.2018 року у справі № 380/624/16-ц та від 23.01.2019 року у справі № 308/10112/16-а, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки, так само як і розроблення проекту, не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування.
Таким чином, прийняття Миколаївською селищною радою рішенням «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна» від 22.05.2025 року, яким надано дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 5920655700:00:003:0628, без отримання згоди КЗ СОР «Улянівська спеціальна школа», який є постійним користувачем даної земельної ділянки, не є підставою для визнання протиправним та скасування вказаного рішення селищної ради.
Жодних доказів на підтвердження того, що прийняття оспорюваного рішення селищної ради призведе до перешкоджанню нормальному навчальному процесу позивачем не надано та яким саме чином це рішення вплине на навчальний процес не обґрунтовано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Керуючись ст.ст.10-13, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
В задоволенні позову комунального закладу Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа» до Миколаївської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач – комунальний заклад Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа», адреса місцезнаходження: 41856, Сумська область, Сумський район с-ще Улянівка, вул. Захисників України, буд.27, код ЄДРПОУ 23632917.
Відповідач 1 – Миколаївська селищна рада, адреса місцезнаходження: 41854, Сумська область, Сумський район, с-ще Миколаївка, вул. Свободи, буд.2; код ЄДРПОУ 04390083.
Відповідач 2 –  ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач 3 –  ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 02.06.2026 року.

Суддя     Т.Р. Гук