Справа № 947/14561/26
Провадження № 2/947/3795/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 року 
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа – Одеська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2026 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 26388 від 28 квітня 2000 року оформлений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в «ОМБТІ» 11 травня 2000 року у кн. № 362пр, на стор. 85 за № 282 на квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , діючої від себе особисто і від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 20 квітня 2000 року №668,  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – дійсним. 
Свої вимоги мотивувує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача – ОСОБА_6 , актовий запис № 4994 від 26 серпня 2025 року. Відкрилася спадщина на належне померлій майно – квартиру АДРЕСА_1 . Квартира належала ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 26388 від 28 квітня 2000 року, оформленого на Одеській товарній біржі. 
Зазначає, що приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Теревнікова Людмила Миколаївна надала лист від 04.03.2026 року за № 16/02-14  ОСОБА_1 , згідно якого повідомила, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру необхідне рішення суду про визнання дійсним договору № 26388 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею 28 квітня 2000 року.
У зв`язку з наведеним указує, що позивач не може реалізовувати свої права як спадкоємця майна, оскільки правомірність договору купівлі – продажу, укладеного на біржі нерухомості без нотаріального засвідчення є нікчемною. У зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду.
Ухвалою судді від 07.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Позивач – ОСОБА_1 у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.
Відповідачі –  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5  у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву не надали.

Повідомлення відповідачів –  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5  здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого, відповідачі у відповідності до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином.
Судова кореспонденція скерована за зареєстрованим місцем проживання відповідача  ОСОБА_3  була повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Представник третьої особи – Одеської товарної біржі у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Судова кореспонденція повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Судом встановлено, що 28.04.2000 року на Одеській товарній біржі між  ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір № 26388 купівлі-продажи нерухомого майна – квартири АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира складається з 3-х кімнат, загальною площею 66,8 кв.м., корисною 64,0 кв.м., житловою 42,0 кв.м. 
ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на квартиру в «ОМБТІ» у кн. 362 пр, на стор. 85, за №282 від 11 травня 2000 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , актовий запис № 4994 від 26 серпня 2025 року, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . 
11.09.2025 року позивач –  ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Теревнікової Л.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері – ОСОБА_6 . 
Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №15/2025 від 11.09.2025 року до майна ОСОБА_6 
04.03.2026 року за № 16/02-14 позивачу надано інформаційний лист про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на момент посвідчення договору купівлі-продажу сторона за договором ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був неповнолітнім та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 26388 від 28 квітня 2000 року.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.  Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України).
Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.
Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. 
Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники – члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано на Одеській товарній біржі між ОСОБА_2 , що діяла від себе особисто і від імені та в інтересах неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради від 20 квітня 2000 року № 668, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_6 з другого боку. ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на квартиру в «ОМБТІ» у кн.362 пр, на стор. 85, за №282 від 11 травня 2000 року.
Відповідно до п.5 Договору купівлі-продажу продаж квартири здійснено за 21950 грн., які «Продавець» отримав від «Покупця» до підписання договору. 
Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, враховуючи всі вищевикладенні обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, таким чином є усі підстави для визнання договору дійсним.
Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 26388 від 28.04.2000 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 47, 153, 224, 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст.ст. 203, 209, 219, 220, 316, 319, 321, 328, 650, 657 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 15, 16, 81, 280-283, 354 ЦПК України суд, –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа – Одеська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, – задовольнити.
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 26388 від 28 квітня 2000 року, укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в «ОМБТІ» 11 травня 2000 року у кн. № 362 пр, на стор. 85 за № 282 на квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що діяла від себе особисто і від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Розпорядження Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради від 20 квітня 2000 року № 668, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:      О. М. Куриленко