ЄУН: 336/7056/24
Провадження №: 2/336/91/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді        Савеленко О.А.,
за участю секретаря        Соколової А.К.,
представника позивача Чиркіної Л.Ю.,
представника відповідача Ревкової А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Дельта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
ТОВ «Торгівельний дім «Дельта» звернулося до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на наступні обставини.
ТОВ «ТД «ДЕЛЬТА» зареєстроване 13 квітня 2009 року і займається основним видом діяльності - виробництвом прянощів і приправ за номером КВЕД - 10.84, а також супутніми видами діяльності. Для забезпечення основного виду діяльності підприємство застосовує автомобільний транспорт, не застрахований. 
За договорами оренди, укладеними між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «ТД «Дельта», позивач придбав у користування транспортний засіб – спеціалізований транспортний тягач марки MAN, 2015 року випуску, ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , з державним номером НОМЕР_2 , який використовував в основній діяльності.
Останній договір оренди тягача укладено 01 серпня 2023 року. Тягач орендодавцем передано орендарю 01 серпня 2023 року. За актом прийому-передачі тягач отриманий позивачем 01 серпня 2023 року.
За договором оренди, укладеним між орендодавцем ТОВ «ДЕЛЬТА-ФУД» та орендарем ТОВ «ТД «Дельта», позивач отримав у користування транспортний засіб - п н/пр-цистерна харчова марки MENCI SA105, 2008 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 , 3 державним номером АР2247Х0, який використовував в основній діяльності.
Договір оренди цистерни укладено 14 грудня 2021 року з додатковою угодою до нього від 05 грудня 2023 року. За актом прийому-передачі цистерна отримана позивачем 14 грудня 2021 року.
Під час дорожньо-транспортної пригоди тягач було пошкоджено настільки суттєво, що його відновлення є економічно безглуздим і тому тягач вважається знищеним. Рештки тягача були повернуті власнику ОСОБА_2 . Відповідно до акту приймання-передачі від 19 березня 2024 року вона отримала тягач.
Відремонтована за наслідками дорожньо-транспортної пригоди цистерна залишена у користуванні позивача.
Відповідно до наказу керівника ТОВ «ТД «Дельта» N? 21-к/тр-1062 від 31 березня 2022 відповідач ОСОБА_1 прийнятий на основну роботу з 01 квітня 2022 року водієм автотранспортних засобів у відділ транспорту та логістики на умовах двомісячного строку випробування, з тривалістю робочого тижня 40 годин і окладом 6 925,00 грн.
01 серпня 2023 року між позивачем та відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення ввірених йому підприємством матеріальних цінностей.
Договір підписано особисто відповідачем в день укладення договору про матеріальну відповідальність.
Відповідно до наказу директора ТОВ «ТД «Дельта» N? 184 від 01 серпня 2023 року «Про закріплення автомобілів» за відповідачем були закріплені наступні транспортні засоби: тягач та цистерна, а на відповідача покладено відповідальність за збереження, справний технічний стан та дотримання вимог законодавства щодо використання транспортних засобів: тягача та цистерни, економного використання паливно-мастильних матеріалів. Факт ознайомлення з наказом «про закріплення автомобілів» засвідчений особистим підписом відповідача в день видання наказу.
Відповідно до транспортної заявки N? 1 від 04 грудня 2023 року про надання транспортно-експедиційних послуг, перевізник ТОВ «ТД «Дельта» зобов?язався під експедиторським супроводженням ТОВ «БЛМ ТРАНС» (ЄДРПОУ 42190250) перевезти тягачем в цистерні вантаж - харчовий гліцерин наливом вагою 22 тони з місця завантаження - м. Вроцлав (Польща) через прикордонний перехід Краковець (Польща) до митниці м. Дніпро (Україна) з адресою розвантаження м. Дніпро (Україна). Виконання послуг з перевезення вантажу доручено водію ОСОБА_1 .
Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. від 26 лютого 2024 року у справі N? 336/1356/24 водій ОСОБА_1 20.12.2023 об 11-50 годині на автодорозі М-30492 км-546 км, керуючи транспортним засобом «MAN TGX 18.440», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом-цистерною «Menci SA 105», д.н.з. НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом "Opel Zafira", який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.11.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ N? 1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпА та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, ТОВ «ТД «ДЕЛЬТА» зазнало суттєвих збитків у вигляді пошкодження тягача та цистерни.
Відповідно до висновку N? 19/03/94 від 26 квітня 2024 року судового експерта Гецука Олександра Леонідовича (свідоцтво N? 1962 від 26 жовтня 2018 року) про оцінку тягача «Величина вартості матеріального збитку, завданого ТОВ «ТД «Дельта» - власнику автомобіля MAN TGX 18.440, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , він код: НОМЕР_6 , сірого кольору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок ДТП, а саме 20 грудня 2023 р., згідно проведеного дослідження складає: 1001085 (один мільйон тисяча вісімдесят п?ять) грн. 00 коп.
05 липня 2024 року власник тягача ОСОБА_2 звернулась до позивача з письмовою претензією, якою: повідомила позивача про розірвання договору оренди тягача за ініціативою власника в односторонньому порядку; звернулася з вимогою про відшкодування вартості знищеного тягача в сумі 1 001 085,00 грн. та з вимогою виплатити заборгованість за оренду тягача в сумі 16 000,00 грн.
01 липня 2022 року між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено договір N? 6 від 01 липня 2022 року з надання послуг з обслуговування та ремонту автотранспортних засобів позивача.
За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в якій була суттєво пошкоджена цистерна, позивач використав вищеназвану угоду з ФОП ОСОБА_4 на ремонт цього транспортного засобу. Ремонт цистерни було виконано в два стапи.
Відповідно до наряд-замовлення N? 58 від 07 березня 2024 року на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортного засобу, відповідно до акту надання послуг N? 58 від 07 березня 2024 року вартість часткового ремонту цистерни склала 201 960,00 грн.
Відповідно до наряд-замовленню N? 116 від 09 травня 2024 року на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортного засобу, відповідно до акту надання послуг N? 115 від 09 травня 2024 року вартість часткового ремонту цистерни склала 78 360,00 грн.
Всього, вартість наданих ФОП ОСОБА_4 послуг з ремонту склали 280 320,00 грн., в тому числі ПДВ
Відповідно до рахунку на оплату N? 58 від 07 березня 2024 року на суму 201.960,00 грн., відповідно до рахунку на оплату N? 116 від 09 травня 2024 року на суму 78 360,00 грн. відповідач здійснив витрати на ремонт цистерни шляхом оплати послуг, наданих ФОП ОСОБА_4 , а саме: за платіжною інструкцією від 20 березня 2024 року в сумі 100 000,00 грн.; за платіжною інструкцією від 20 травня 2024 року в сумі 78 360,00 грн.; за платіжною інструкцією від 20 травня 2024 року в сумі 101 960,00 грн., а всього на суму 280 320,00 грн., в тому числі ПДВ.
Позивач у позові зазначає, що своїми діями відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП, в результаті чого спричинена шкода у вигляді- втраченого спеціалізованого транспортного тягача марки MAN, 2015 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , з державним номером НОМЕР_2 в сумі1 001 085,00 грн. (один мільйон одна тисяча вісімдесят гривень 00 коп.); пошкодженого транспортного засобу спеціалізованого напівпричепа н/пр цистерна харчова марки MENCI SA105, 2008 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 , з державним номером АР2247ХO, вартість відновлення якої склала
280 320,00 грн.
З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на рахунок позивача матеріальну шкоду у розмірі 1 281 405,00 грн.

Рух справи. Позиція учасників справи.
Ухвалою судді від 29.07.2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 06.09.2024 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
17.10.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Договір про повну матеріальну відповідальність з ОСОБА_1 не укладався, оскільки 01.08.2024 року (дата підписання договору про повну матеріальну відповідальність і наказу) він перебував поза межами Запоріжжя, а саме в Кропивницькому, куди поїхав за подорожніми листами ТОВ ТД «Дельта» до ТОВ «ОЕЗ Градолія». До міста Запоріжжя повернувся приблизно 04.08.2023 року, ким і коли були підроблені підписи, йому невідомо. Виявивши вказані обставини ОСОБА_3 звернувся до ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення працівниками ТОВ ТД «Дельта» кримінального правопорушення, а саме підроблення документів та використання підроблених документів. Факт відсутності відповідача в Запоріжжя 01.08.2023 року буде підтверджено показами свідків. Окрім того, у відзиві представник відповідача посилається на те, що договір про повну матеріальну відповідальність не може бути підставою для матеріальної відповідальності ОСОБА_1 згідно вимог чинного законодавства, оскільки такий договір не укладається з водіями; позивачем обрано неефективний спосіб правового захисту, оскільки звертаючись до суду, позивачем не враховано, що відповідач ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності, адже тягач і цистерна перебували в користуванні ТОВ ТД «Дельта» на підставі договору оренди з ОСОБА_2 і саме ТОВ ТД «Дельта» є відповідальним згідно п. 7.1 Договору оренди. 
25.11.2024 року представником відповідача подано клопотання про витребування оригіналу письмового доказу, а саме: договору про повну матеріальну відповідальність від 01.08.2023 на якому міститься підпис ОСОБА_1 та наказу № 184 від 01.08.2023 на якому міститься підпис ОСОБА_1 (а.с.201-204). 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2025 року клопотання представника відповідача задоволено та витребувано у позивача оригінали наступних документів: договір про повну матеріальну відповідальністю від 01.08.2023 на якому міститься підпис ОСОБА_1 та наказ № 184 від 01.08.2023 на якому міститься підпис ОСОБА_1 (а.с. 207-208). 
У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про долучення доказів по справі, а саме копії витягу з ЄРДР № 12024087070000465 від 24.12.2025 року. Короткий виклад обставин: 10.07.2024 невстановлені особи підробили договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.233).
17.03.2025 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказу, а саме копії акту про втрату внутрішнього документа службового призначення: договору про повну матеріальну відповідальність від 01.08.2023 року та наказу про закріплення автомобіля за ОСОБА_1 від 01.08.2023 року (а.с.234-239)
07.07.2025 року у судовому засіданні постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду з занесення до протоколу судового засідання (т.2 а.с. 41-43). 

Встановлені судом обставини та висновки суду. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 прийнятий на роботу до ТОВ «ТД «Дельта» 01.04.2022 року на посаду на посаду водія автотранспортних засобів, що підтверджується наказом про прийняття на работу №21-к-0000001062 від 31.03.2022 (а.с.28). 
07.12.2021 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «ТД «Дельта», укладено договір оренди транспортного засобу, а саме – спеціалізований вантажний сідловий тягач марки MAN, 2015 року випуску, ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , з державним номером НОМЕР_2 (а.с.15). Згідно нотаріально посвідчених змін до договору, строк дії договору з 07.12.2021 по 07.12.2025 року(а.с.16).
01 серпня 2023 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «ТД «Дельта», укладено договір оренди транспортного засобу, а саме – спеціалізований вантажний сідловий тягач марки MAN, 2015 року випуску, ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , з державним номером НОМЕР_2 (а.с.17)
01.08.2023 року складено акт прийому-передачі до договору оренди транспортного засобу від 01.08.2023 згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає транспортний засіб, що є предметом оренди відповідно до Договору оренди транспортного засобу від 01.08.2023, за наступним описом: транспортний засіб марки MAN, тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, колір сірий, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . транспортний засіб передається орендареві в належному стані, придатному до експлуатації (а.с.19).
14.12.2021 року між ТОВ «Дельта Фуд» та ТОВ ТД «Дельта» укладено договір оренди транспортних засобів, а саме спеціалізованого напівпричіпа н/пр-цистерна харчова марки MENCI SA105, 2008 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 , з державним номером АР2247ХO. 
14.12.2021 року складено акт прийому передачі до договору оренди транспортного засобу від 14.12.2021 року (а.с.22-24).
Відповідно до транспортної заявки N? 1 від 04 грудня 2023 року про надання транспортно-експедиційних послуг, перевізник ТОВ «ТД «ДЕЛЬТА» зобов?язався під експедиторським супроводженням ТОВ «БЛМ ТРАНС» (ЄДРПОУ 42190250) перевезти тягачем в цистерні вантаж - харчовий гліцерин наливом вагою 22 тони з місця завантаження - м. Вроцлав (Польща) через прикордонний перехід Краковець (Польща) до митниці м. Дніпро (Україна) з адресою розвантаження м. Дніпро (Україна). Виконання послуг з перевезення вантажу доручено водію ОСОБА_1 (а.с. 36-41).
20.12.2023 об 11-50 годині на автодорозі М-30492 км-546 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MAN TGX 18.440», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом-цистерною «Menci SA 105», д.н.з. НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом "Opel Zafira", , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
26.02.2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя водія ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпА та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень (а.с.31-41)
Відповідно до висновку N? 19/03/94 від 26 квітня 2024 року судового експерта Гецука Олександра Леонідовича (свідоцтво N? 1962 від 26 жовтня 2018 року) про оцінку тягача «Величина вартості матеріального збитку, завданого ТОВ «ТД «Дельта» - власнику автомобіля MAN TGX 18.440, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , він код: НОМЕР_6 , сірого кольору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок ДТП, а саме 20 грудня 2023 р., згідно проведеного дослідження складає: 1001085 (один мільйон тисяча вісімдесят п?ять) грн. 00 коп (а.с.42- 81).
Відповідно до рахунку на оплату N? 58 від 07 березня 2024 року на суму 201.960,00 грн., відповідно до рахунку на оплату N? 116 від 09 травня 2024 року на суму 78 360,00 грн. відповідач здійснив витрати на ремонт цистерни шляхом оплати послуг, наданих ФОП ОСОБА_5 , а саме: за платіжною інструкцією від 20 березня 2024 року в сумі 100 000,00 грн.; за платіжною інструкцією від 20 травня 2024 року в сумі 78 360,00 грн.;
за платіжною інструкцією від 20 травня 2024 року в сумі 101 960,00 грн. а всього на суму 280 320,00 грн., в тому числі ПДВ (а.с.85-93).
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Позивач при обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що своїми діями відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП, в результаті чого спричинена шкода у вигляді:- втраченого спеціалізованого транспортного тягача марки MAN, 2015 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , з державним номером НОМЕР_2 в сумі1 001 085,00 грн. (один мільйон одна тисяча вісімдесят гривень 00 коп.); пошкодженого транспортного засобу спеціалізованого напівпричепа н/пр цистерна харчова марки MENCI SA105, 2008 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 , з державним номером АР2247ХO, вартість відновлення якої склала 280 320,00 грн., загальні збитки становлять 1 281 405,00 грн.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Однак, відповідачем завдано майнову шкоду позивачу під час виконання ним своїх трудових обов`язків, тобто ОСОБА_1 був найманою особою ТОВ «ТД «Дельта», їхні відносини додатково регулюються Кодексом законів про працю України.
Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Стаття 130 КЗпП України передбачає, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою роботодавця працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.
Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Згідно з ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом.
Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи (ч. 1 ст. 135-1 КЗпП України).
Згідно з Переліком посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою ДКСР по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 (далі - Перелік №447/24), посада водія не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір.
Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачає, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Верховний Суд у справі №743/1641/15-ц від 29.01.2018 року сформулював правовий висновок, відповідно до якого водій не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність.
Тобто, враховуючи вищезазначене, водій ОСОБА_3 не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а отже не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди за вказаним договором.
Окрім того, що договір про повну матеріальну відповідальність не може бути укладено з водієм, суд дійшов висновку, що позивачем не надано і беззаперечних доказів укладення договору з ОСОБА_3 про повну матеріальну відповідальність. 
Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що водія ОСОБА_3 не було у місті Запоріжжі в день укладення договору. Свідок ОСОБА_6 стверджував, що йому достеменно відомо про те, що 02.08.2023 року ОСОБА_3 був у м. Тернополі. Також свідки вказали, що працювали раніше у ТОВ ТД «Дельта», жодних договорів про повну матеріальну відповідальність ніхно з ними не укладав. 
Позивач суду також не надав оригінал договору про повну матеріальну відповідальність через його втрату. 
Вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Враховуючи положення ст. 12, 76-83 ЦПК України, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які давали суду підстави вважати, що ОСОБА_3 може за законом нести повну матеріальну відповідальність перед ТОВ «ТД Дельта».
Інших обставин, які б з врахуванням положень ст. 134, 135-1 КЗпП України, давали суду підстави для висновку про можливість покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану підприємству шкоду, при розгляді справи не встановлено.
За викладених обставин, суд вважає, що на відповідача не поширюються положення законодавства щодо повної матеріальної відповідальності за завдану підприємству шкоду. А відтак, згідно зі ст. 132 КЗпП України його матеріальна відповідальність обмежується середнім місячним заробітком.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року, за правилами ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 р. №348 (348-95-п), а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації).
Покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду (ст. 136 КЗпП України).
Розрахунок середньомісячного заробітку відповідача позивачем не надався, самостійно суд не має можливості здійснити вказаний розрахунок, у зв`язку з відсутністю даних щодо заробітної плати. Позивачем не надано відомостей про те чи проводилося покриття шкоди працівником ОСОБА_3 згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 136 КЗпП України, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Оскільки позовні вимоги ТОВ ТД «Дельта»» задоволенню не підлягають у повному обсязі, а відповідач не заявив про понесення ним судових витрат по справі, розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 128, 141, 247, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 130, 132, 134, 135-1 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Дельта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди – відмовити.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Дельта», ЄДРПОУ 36447852, м. Запоріжжя, вул. Сергія Миненка 63А
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Савеленко

26.05.26