Справа № 462/44/26 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М. 
Провадження № 33/811/529/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 23 лютого 2026 року, 
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушника – адвоката Рісної Ю.Б.,
потерпілої – ОСОБА_2 ,
представника потерпілої – адвоката Туза Б.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП – закрито у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 03 червня 2025 року о 12 год. 03 хв. за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 226А керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін ближче ніж за 50 м до пішохідного переходу та на ділянці дороги в умовах з обмеженою оглядовістю (недостатньої видимості), при цьому перетнувши дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , завдавши при цьому транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив вимоги вимоги п. 14.6, 14.6г, 34 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм права. Зазначає, що апеляційний суд закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_2 не міг встановлювати факт винуватості у ДТП іншої особи, аніж тої, яка притягується до адміністративної відповідальності, та не має права вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначалися у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції. Стверджує, що сама по собі недоведеність факту винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення одним водієм не є підставою для встановлення винуватості іншого водія. Звертає увагу на те, що висновок експерта у даній справі складено більш, ніж за пів року з дня вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а відтак, суперечить завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що висновок експерта не доводить вину ОСОБА_1 , оскільки суперечить матеріалам провадження. Крім цього, апелянт зазначає про безпідставність відмови суду першої інстанції в призначенні повторної судової експертизи, так як висновок експерта є однобічним, в основу якого покладено відомості, які відсутні у матеріалах справи. Акцентує увагу на те, що закриття провадження у даній справі із встановлення вини особи є незаконним та необгрунтованим. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Рісної Ю.Б. про задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Туза Б.М. про залишення постанови місцевого суду без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно п.14.6. обгін заборонено на перехресті та ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.
Відповідно до п. 14,6г обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.
Так, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, об`єктивно з`ясувала та дослідила всі обставини справи і докази у ній, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 548422 від 23 грудня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 23 грудня 2025 року; заяву про вчинення адміністративного правопорушення від 28 листопада 2025 року; постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року4   протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 червня 2025 року;   схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 червня 2025 року; фотоматеріали; рапорт слідчого; висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС за результатами судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-25/29486-ІТ від 05 грудня 2025 року, дала їм належну правову оцінку і прийшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, належним чином мотивувавши це в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Отже, сукупність досліджених доказів, розташування транспортних засобів та характер отриманих ними пошкоджень, на думку апеляційного суду свідчать про те, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін ближче ніж за 50 м до пішохідного переходу та на ділянці дороги в умовах з обмеженою оглядовістю (недостатньої видимості), при цьому перетнувши дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Поряд з цим, апеляційний суд вважає безпідставним клопотання адвоката Рісної Ю.Б. щодо призначення повторної інженерно – транспортної експертизи, оскільки матеріали справи містять достатню кількість фактичних даних та відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди для вирішення справи і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності призначення повторної зазначеної експертизи. 
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення Залізничним районним судом м.Львова 23 лютого 2026 року закінчилися строки передбачені ст. 38 КУпАП.
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно закрила провадження в справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Що стосується покликань правопорушника ОСОБА_1 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними.
Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні – з дня його виявлення).
При цьому, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом, необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Поряд з цим, відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання, що суддею місцевого суду обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_1 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
У зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд вважає постанову місцевого суду законною і обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,- 
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 23 лютого 2026 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення – без зміни. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.