ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/3142/25 пров. № А/857/24066/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року (суддя Гресько О.Р., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/3142/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 29.01.2025 №172450009267; зобов`язання призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на п`ять років у відповідності до ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 05.12.2024.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про задоволення позову.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Богуші Березнівського району Рівненської області. Зареєстроване місце проживання з 29.01.2001 – с.Богуші, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області.
Позивач має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
Довідкою від 30.12.2024 №336, виданим Старостинським округом №10 (с.Тишиця) Березнівської міської ради Рівненського округу Рівненської області стверджено, що позивач дійсно в період з 19.07.1988 по 28.11.1988, з 11.12.1990 по 06.12.2020 проживав в селі Богуші Березнівського району Рівненської області, яке до 01.01.2015 згідно постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно аварії на Чорнобильській АЕС (4 категорії). В період з 07.12.2020 по даний час проживає в селі Богуші Рівненського району Рівненської області.
22.01.2025 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Рішенням від 29.01.2025 за №172450009267 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993. У цьому рішенні зазначено, що вік заявника становить 55 років 01 місяць 18 днів, страховий стаж – 31 рік 00 місяців 14 днів. До періодів проживання не зараховано періоди з 26.04.1986 по 13.07.1988 за час навчання, оскільки довідки №03/03-11 від 02.01.2025 та №18/03-11 від 21.01.2025 містять розбіжності та потребують перевірки, в довідках про навчання №03/03-11 від 02.01.2025 та №18/03-11 від 21.01.2025 зазначено про проживання в гуртожитку училища, без зазначення первинних документів, якими підтверджується факт проживання, з 21.05.1991 по 30.11.2009, оскільки не підтверджено місце роботи заявника та розташування “Рівненської мехколони №22 тресту “Львівсільелектромережбуд”.
Не погодившись з таким рішення відповідача ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), частиною першою статті 9 якого передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи по 31 грудня 2017 року мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які л постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №796-ХІІ), статтею 49 якого визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`я, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до з ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Як визначено абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відтак, з наведених положень Закону вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і цього Закону №796-XII (ч. 2 та 3 ст. 55 Закону №796-XII).
Відтак, виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, судом першої інстанції вірно зазначено, що обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.
Тому, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.
Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.
Положення Закону №796-ХІІ за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 5 років.
Зважаючи на наведене суд першої інстанції вірно вказав, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту ст. 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Слід зазначити, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), пунктом 4.7 розділу ІV якого передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).
Положеннями статті 14 Закону № 796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. 
Відповідно до ст. 15 Закону № 796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.
Верховний Суд у постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Також, Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22 та від 02.10.2024 у справі № 500/551/23.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що в період з 19.07.1988 по 28.11.1988, з 11.12.1990 по 06.12.2020, з 07.12.2020 по даний час проживає в с.Богуші Рівненського (Березнівського) району Рівненської області. Вказана інформація підтверджена довідкою від 30.12.2024 №336 старостинського округу №10 (с.Тишиця) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області.
Також, згідно з довідкою від 21.01.2025 №18/03-11, виданою закладом професійної (професійно-технічної) освіти “Сарненський аграрно-технологічний професійний коледж” позивач дійсно навчався в Сарненському середньому професійно-технічному училищі №21 з 01.09.1985 по 13.07.1988. В період навчання з 01.09.1985 по 13.07.1988 проживав у гуртожитку м.Сарни вул.Паризької Комуни 4 Рівненської області. Зазначена довідка підписана директором коледжу та скріплена печаткою відповідного закладу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 “Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP “Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” та “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” село Богуші Березнівського району Рівненської та м.Сарни Рівненської області було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.
Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 позивач з 21.05.1991 по 30.11.2009 працював в Рівненській мехколоні №22 тресту “Львівсільелектромережбуд”.
Як вбачається з матеріалів справи, до періоду постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не було враховано період з 21.05.1991 по 30.11.2009, оскільки не підтверджено місце роботи та розташування вказаного підприємства на території радіоактивного забруднення. Жодних доказів на спростування таких доводів відповідача до матеріалів справи позивачем не долучено.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, що постійне місце роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживанням, відтак факт роботи позивача в Рівненській мехколоні №22 тресту “Львівсільелектромережбуд” заперечує факт проживання його у зоні посиленого радіологічного контролю (у селі Богуші Березнівського району Рівненської області) у такий період.
Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, що період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 навіть з урахуванням періоду проживання у м.Сарни в період навчання складатиме 3 роки 9 днів, за необхідних 4 роки.
Також судом першої інстанції вірно враховано, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) дає йому право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі й на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, однак не підтверджує факту постійного проживання, постійного працевлаштування чи постійного навчання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 4 років з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 01.01.1993.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не набув права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відтак рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком згідно приписів статті 55 Закону України №796-XII є правомірним.
Зважаючи на наведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позову.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 460/3142/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. Б. Хобор