ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року   Справа № 918/1198/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Саврій В.А. 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.01.2026, ухвалене суддею Качуром А.М. (повний текст рішення складено 28.01.2026)
у справі № 918/1198/25
за позовом Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації
до Товариства обмеженою відповідальністю "Меридіан."
про стягнення 69 514,70 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої; процесуальні дії у справі:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.01.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю; судові витрати у вигляді судового збору покладено на позивача.
Останнє обґрунтоване тим, що за результатом розгляду спору суд установив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів збагачення відповідача за рахунок позивача на суму 69 517,70 грн без достатньої правової підстави, а також не доведено порушення прав позивача товариством. Посилання лише на акт ревізії без дослідження та встановлення фактичного обсягу наданих послуг не є та не може бути беззаперечним доказом безпідставного збагачення відповідача та спричинення позивачу шкоди у вигляді оплати робіт/послуг, які фактично виконані не були.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу сформовано у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС 17.02.2026. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.01.2026 у справі № 918/1198/25.
26.02.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову у справі № 918/1198/25 менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд цієї апеляційної скарги у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило. 
Узагальнений виклад доводів апеляційної скарги та заперечень учасників справи:
В апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неправильному визначенні предмета доказування, неповному встановленні фактичних обставин справи та неналежній оцінці доказів у їх сукупності.
Скаржник акцентує, що суд помилково визначив предмет доказування, зосередившись на обставинах, що не мають правового значення, замість оцінки обґрунтованості розрахунку збитків. Факт укладення договору та проведення оплати сторонами не оспорювався, тому згідно з Господарським процесуальним кодексом України ці обставини не потребували додаткового доказування. Фактична підміна предмета спору призвела до безпідставного висновку про недоведеність позовних вимог.
Зокрема наголошено на тому, що надані докази у своїй сукупності підтверджують обставини справи. Інформаційна довідка та реєстр актів КБ-2в, підписані уповноваженими особами, чітко визначають ціну договору та механізм формування переплати. Відмова суду визнати ці документи належними є наслідком формального підходу, без урахування їх змісту. Також витяг з акта ревізії є достатнім підтвердженням виявлених порушень, оскільки містить усі необхідні висновки, а решта акта не стосується суті спору і не впливає на результати розгляду.
Окремо апелянт заперечує доводи суду про обов`язковість надання платіжних інструкцій чи дефектних актів. Оскільки учасники процесу не висловлювали сумнівів щодо самого факту проведення розрахунків, їх додаткове документальне підтвердження не було необхідним. Більше того, дефектні акти не складалися, адже порушення виявили безпосередньо під час фінансової ревізії. Скаржник вважає, що надані розрахунки цілком висвітлюють природу виникнення переплати, тому відсутність окремих паперових додатків не спростовує наявності збитків.
Підсумовуючи викладене, позивач звертає увагу на детально сформований реєстр, який підтверджує суму 69 514,70 гривень та пояснює механізм переплати. Суд першої інстанції, на переконання заявника, обмежився формалізмом, не врахувавши сукупність наданих матеріалів, які у повному обсязі обґрунтовують позов. З огляду на це, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, повністю задовольнивши позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Обставини справи, встановлені судами:
Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 квітня 2021 року в результаті проведення процедури закупівлі шляхом відкритих торгів за предметом: "Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжність 693,0 км)", ідентифікатор закупівлі UA-2021-02-10-003463-c, Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації (позивач/замовник) та Товариство обмеженою відповідальністю "Меридіан." (відповідач/виконавець) уклали договір про надання послуг №3, відповідно до предмету якого виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжність 693,0 км), за рахунок коштів державного, місцевого або інших бюджетів та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок.
Зокрема, найменування послуг: експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжність 693,0 км).
Протяжність автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області - протяжність 693,0 км. Перелік доріг, що доручаються виконавцю для надання послуг за предметом договору викладено у додатку 3.
Крім того, експлуатаційне утримання повинно здійснюватися відповідно, але не виключно до норм і правил: Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198; П Г. 1-218-118:2005 Єдині правила зимового утримання автомобільних доріг; П Г.1-218-113:2009 Технічні правила ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України; Наказ державного агентства автомобільних доріг України №154 від 07.05.2018 року; НПАОП 63.21-1.01-09 Правила охорони праці під час будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг; ДСТУ-Н Б В.3.2-5:2016 Настанова з ліквідації вибоїн покриття нежорсткого дорожнього одягу автомобільних доріг; ДСТУ 2587:2010 Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування; ДСТУ 4100:2014 Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування; СОУ 42.1-37641918-105:2013 Класифікація робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування: СОУ 42.1-37641918-085:2018 Автомобільні дороги. Правила визначення вартості робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання; СОУ 45.2-00018112-028:2008 Забезпечення якості при будівництві, ремонті та експлуатаційному утриманні автомобільних доріг та мостових споруд; ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва; ДСТУ 8751:2017 Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Загальні технічні вимоги; ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану; ДСТУ 7168:2010 Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні тимчасові. Загальні технічні умови; ДСТУ 8749:2017 Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху місцях проведення дорожніх робіт; СОУ 42.1-37641918-114:2014 Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон, модифіковані природними бітумами. Технічні умови; ДСТУ Б В.2.7-127:2015 Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон щебенево-мастикові. Технічні умови; ДСТУ Б В.2.7-30:2013 Матеріали нерудні для щебеневих і гравійних основ та покриттів автомобільних доріг. Загальні технічні умови; ДСТУ Б В.2.7-129:2013 Емульсії бітумні дорожні. Технічні умови; ДСТУ Б В.2.7-135:2014 Бітуми дорожні, модифіковані полімерами. Технічні умови.
При цьому послуги надаються виконавцем згідно зі щомісячними планами-завданнями, що доводяться замовником.
Складання дефектних актів та кошторисної документації на виконання робіт з експлуатаційного утримання покладається на виконавця з подальшим затвердженням замовником. Вказані документи повинні бути складені та посвідчені інженером, що має право виконувати розрахунки в частині кошторисної документації.
Виконавець приймає на себе зобов`язання на надання послуг з експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжність 693,0 км), що знаходиться на балансі замовника, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про дорожній рух".
Окрім послуг передбачених вище, виконавець за письмовим розпорядженням (завданням) замовника надає послуги (виконує роботи): з усунення загрози безпечного проїзду автотранспорту; з виконання звернень (приписів) уповноважених органів Національної поліції за завданням замовника; з ліквідації наслідків дорожньо-транспортних пригод; з ліквідації наслідків стихійного лиха, надзвичайних та аварійних ситуацій; у разі надходження конкретних письмових розпоряджень (заявок) про усунення загрози безпечного руху автотранспорту: при надходженні звернень (приписів) уповноважених органів Національної поліції, виданих на ім`я виконавця, останній зобов`язаний приступити до виконання відповідних робіт з обов`язковими письмовими повідомленнями та згодою замовника.
Відповідно до Розділу 2 договору визначено вимоги щодо якості, зокрема:
2.1. виконавець повинен надати передбачені цим договором послуги замовнику якість яких відповідає умовам та вимогам нормативних документів, зазначеним у пункті 1.3. цього договору та іншим діючим нормативними актами. Відповідальність за якість виконаних послуг, випробування матеріалів, устаткування несе виконавець.
2.2. Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами надання послуг відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому цим договором. Замовник має право контролювати якість і кількість матеріальних ресурсів до моменту їх використання для надання послуг та в процесі надання послуг на об`єкті. Замовник призначає свого представника, який постійно контролює якість виконаних виконавцем послуг, про що письмово повідомляє виконавця.
2.4. У разі виявлення порушень умов цього договору, будівельних норм і правил, державних та галузевих стандартів інших нормативних документів замовник зобов`язаний видати виконавцю письмовий припис про усунення допущених недоліків, а за необхідності - про призупинення надання послуг. Неякісно виконані послуги, виконані з використанням матеріальних ресурсів, що не відповідають установленим вимогам, замовником не оплачуються. Виконавець у визначені замовником терміни зобов`язаний виконати послуги у відповідності до встановлених вимог.
2.5. Закупівлю, одержання, складування, збереження необхідних для надання послуг матеріалів, устаткування та інших ресурсів здійснює виконавець. Він відповідає за кількість, якість і комплектність постачання цих ресурсів, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати та пошкодження. Виконавець забезпечує відповідність якості матеріалів, що постачається ним, шляхом оперативного лабораторного контролю та відповідності специфікаціям, державним стандартам, технічним умовам, а також наявність самих сертифікатів, технічних паспортів, інших документів, що засвідчують їх характеристики і якість, надаючи замовнику їх в складі документів для оплати.
2.6. Перевірки замовником якості виконаних послуг та матеріалів не звільняють виконавця від відповідальності за їх відповідність визначеним вимогам. Виконавець зобов`язаний повідомляти замовника про проведення за власною ініціативою поточних перевірок та випробувань матеріалів та устаткування за 3 дні до їх проведення та надавати письмово інформацію про їх результати, вжиті заходи з усунення виявлених недоліків протягом 3-х днів після одержання від замовника відповідного запиту.
Виявлене в процесі перевірок і випробувань неякісне надання послуг підлягає за рахунок виконавця виправленню у встановлені актом перевірки строки, а неякісні матеріали заміні.
Відповідно до пункту 3.1. договору, ціна визначена відповідно до вимог технічної специфікації тендерної документації з експлуатаційного утримання дороги місцевого значення та відповідно до переліку послуг і становить 182 374 800,00 грн. Ціна договору розподіляється по роках наступним чином: 2021 рік - 57 350 742,00 грн.; 2022 рік - 61 006 692,00 грн.; 2023 рік - 64 017 366,00 грн.
Додатково розподіл ціни договору по роках може корегуватися протягом терміну дії договору та в межах загальної ціни договору для забезпечення безперервного проїзду і безпечного дорожнього руху в залежності від змінних дорожньо-кліматичних факторів. Зазначене коригування регулюється календарними планами та додатковими угодами.
Згідно з умовами пункту 3.4. договору, договірна ціна робіт обґрунтовується відповідно до СОУ 42.1-37641918-085:2018 "Автомобільні дороги. Правила визначення вартості робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання". Складання договірної ціни і визначення вартості виконаних робіт та витрат ведеться з використанням комп`ютерного кошторисного програмного комплексу.
Також, відповідно до пункту 3.5. договору, вартість наданих послуг що підлягають оплаті, визначаються на підставі розділу 6 СОУ 42.1-37641918-085:2018 по усіх складових вартості послуг розрахованих в договірній ціні.
Згідно з умовами пункту 3.6. договору, поточні ціни на матеріали для послуг з експлуатаційного утримання приймаються підрядником за обґрунтованою ціною матеріальних ресурсів, визначеною згідно з проведеним аналізом поточних цін на ринку матеріалів в регіоні, яка узгоджується із замовником на підставі ст. 17 Закону України "Про інвестиційну діяльність" та ст. 11 Закону України "Про ціни та ціноутворення".
Вартість матеріальних ресурсів, виготовлених на власному підсобному господарстві, визначається згідно МР. Д.1.2-218-03450778-767:2010 "Методичні рекомендації з калькулювання вартості матеріальних ресурсів, виготовлених на власному підсобному господарстві", про що складається калькуляція і погоджується замовником.
Витрати ресурсів визначаються на підставі ресурсних елементних кошторисних норм та обсягів робіт, які пропонуються до виконання. При взаєморозрахунках за виконані обсяги робіт замовнику надаються первинні бухгалтерські документи (накладні, товарно-транспортні накладні на їх перевезення).
Заготівельно-складські витрати розраховуються за відсотковим показником згідно із СОУ 42.1-37641918-085:2018: для будівельних матеріалів, виробів та конструкцій - 2 %; для металевих конструкцій - 0,75%.
Вартість машино-години будівельної техніки визначається відповідно до п.5.13 СОУ 42.1-37641918-085:2018, а у випадках будівельної техніки, що орендується приймається за ціною, що склалася в регіоні, яка визначена на підставі аналізу ринку послуг з оренди дорожніх машин та механізмів в регіоні. Нормативний час роботи будівельних машин і механізмів визначається на підставі ресурсних елементних кошторисних норм та обсягів робіт, які пропонуються до виконання.
При наданні послуг з застосуванням наявних машин та механізмів, не передбачених нормами, вартість таких послуг визначається з урахуванням змінених умов їх надання, обов`язковим наданням економічно обґрунтованих розрахунків.
Вартість трудових ресурсів обчислюється з урахуванням положень викладених у "Порядку розрахунку розміру кошторисної заробітної плати, який враховується при визначенні вартості будівництва об`єктів", затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27 липня 2018 року №196 та п.6.1 та п.6.1.1 і додатку Ж СОУ 42.1-37641918-085:2018 "Автомобільні дороги. Правила визначення вартості робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання" узгодженому в договірній ціні. Розмір адміністративних та загально виробничих витрат визначається розрахунково-аналітичним методом на підставі аналізу цих витрат за попередній звітний період за даними бухгалтерського обліку та загальної нормативно - розрахункової трудомісткості виконаних робіт за той самий період за актами форми Кб-2в.
Пунктом 3.9. договору установлено, що в договірній ціні виконавець враховує прогнозний рівень інфляції на 2021-2023 роки, згідно з Постановою КМУ від 29.07.2020р. № 671 "Про схвалення Прогнозу економічного і соціального розвитку України на 2021 - 2023 роки» у розмірі 8,7%; 8,0%; 6,1% відповідно та кошти на покриття ризиків всіх учасників виконання робіт з експлуатаційного утримання доріг у розмірі 15% від підсумку вартості прямих і інших витрат розрахованих у договірній ціні пропозиції учасника, у відповідності до п.6.17 СОУ 42.1-37641918-085:2018.
Уточнення динамічної договірної ціни здійснюється по мірі виконання робіт, виходячи з вартості ресурсів, передбачених у договірній ціні, та поточної вартості ресурсів, відповідно до обґрунтованої, з урахуванням середніх показників зростання цін ресурсів на ринку, за період від розрахунку договірної ціни до її уточнення.
Вартість матеріально-технічних ресурсів розраховується для кожного звітного періоду (відповідно до фактичного періоду їх виконання) в фактичних цінах, за документальним підтвердженням фактичних витрат, та не вище цін тендерної пропозиції, крім випадків, коли коригується вартість матеріально-технічних та трудових ресурсів за рахунок коштів на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами, економії по іншим статтям договірної ціни, але в межах загальної ціни договору.
Розділ IV договору визначає порядок здійснення оплати, зокрема згідно з пунктом 4.1. договору, розрахунки проводяться замовником виконавцю після підписання сторонами "Актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма №КБ-2в) і "Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (форма №КБ-3), складених у відповідності з положенням чинних стандартів з ціноутворення, які складаються виконавцем і подаються для підписання замовнику не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця разом із документами, визначеними умовами даного договору, або поетапної оплати замовником наданих послуг. Представник замовника на протязі п`яти робочих днів перевіряє виконання робіт згідно представленого акту і підписує його в частині фактично виконаних робіт, в межах виділених бюджетних асигнувань.
При цьому замовник має право відмовитися від підписання форм КБ-2в, КБ-3 у разі допущення виконавцем помилок, неточностей щодо їх складання та/або відсутності у них відомостей, наявність яких передбачена формою зазначених документів, та/або у випадку наявності зауважень щодо обсягів та/або вартості та/або якості заактованих послуг. В такому випадку замовник у вказаний строк надає виконавцю мотивовану відмову від підписання форм КБ-2в, КБ-3.
Вартість матеріальних ресурсів розраховується для кожного звітного періоду (відповідно до фактичного періоду їх виконання) в фактичних поточних цінах, з урахуванням окремого доручення Укравтодору від 27.11.2018 № 254-ОД, за документальним підтвердженням фактичної вартості одиниці матеріалів, але не вище цін тендерної пропозиції, крім випадків, коли корегується вартість матеріальних ресурсів за рахунок коштів на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами та економії по інших статтях витрат, але в межах загальної ціни договору.
Одночасно з формою КБ-2в і формою КБ-3 виконавець надає замовнику належно оформлену виконавчу документацію та інші документи, що підтверджують якість, обсяги тата вартість наданих послуг, видаткові накладні на придбані матеріали, розрахунок фактичних витрат вартості експлуатації машин та механізмів.
При здачі виконаних робіт за звітний період виконавець подає на погодження замовнику калькуляції на приготування матеріалів власними силами, розраховані відповідно до МР Д.1.2- 218-03450778-767:2010 "Методичні рекомендації з калькулювання вартості матеріальних ресурсів, виготовлених на власному підсобному господарстві", ціна яких не повинна перевищувати цін інших виробників на ті самі ресурси, що склалися в регіоні, крім випадків, коли це обґрунтовано особливими вимогами до технічних характеристик та якості матеріальних ресурсів.
Також при здачі виконаних робіт за звітний період виконавець надає замовнику виконавчий кошторис на покриття витрат виконавця на титульні тимчасові будівлі і споруди.
Відповідно до пункту 4.5. договору, замовник має право затримувати платежі за послуги, виконані з порушенням будівельних норм і правил, до усунення виконавцем виявлених порушень та відмовитися від прийняття закінчених послуг у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у договорі і не можуть бути усунені виконавцем або третьою особою, а також на строк проведення ним перевірок і випробувань якості виконаних робіт.
Також пунктом 4.8. договору установлено, що приймання послуг здійснюється відповідно до фактичного періоду їх виконання, який визначається актами дефектів та первинними обліковими документами (журнали виконаних робіт, подорожні листи, наряд-завдання тощо).
Пунктом 5.2. договору установлено, що місце надання послуг автомобільні дороги загального користування місцевого значення та штучні споруди на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжність 693,0 км).
Під час надання послуг виконавець забезпечує повне, якісне і своєчасне ведення документації, що передбачена діючими нормами. Замовник у будь-який час, не порушуючи внутрішнього розпорядку діяльності виконавця, має право ознайомитися з порядком ведення єдиного журналу виконання робіт, спеціальними журналами з окремих видів робіт, отримувати їх завірені копії (витяги). При зимовому утриманню автомобільних доріг ведуться журнали №1 і №2. Журнали ведуться по окремим ділянкам доріг і у них фіксуються дати початку і закінчення робіт, проведення випробувань матеріалів і перевірки якості робіт, причини затримок у виконанні робіт, (відсутність ресурсів, механізмів, устаткування, робочої сили, погодні умови тощо), а також будь-яка інша інформація, що впливає на хід виконання робіт. Замовник викладає свої претензії щодо об`єктивності і повноти інформації, ходу надання послуг. Вимоги замовника по усуненню виявлених порушень враховуються виконавцем і запис про їх усунення вноситься в журнал (пункт 5.3. договору).
Також, пунктом 6.2.4. договору передбачено, що замовник має право повернути документи для оплати виконавцю без здійснення оплати в разі неналежного їх оформлення (відсутність печатки, підписів тощо) або подання їх у неповному складі.
Додатково сторонами було погоджено, що додатком 1 до договору сторони погодили договірну ціну, додатком 2 календарний план фінансування, додатком 3 перелік автомобільних доріг.
Додатковою угодою №22 від 29.08.2024 року сторони домовились припинити дію договору №3 від 30 квітня 2021 року. Інші додаткові угоди в матеріалах справи відсутні.
В матеріалах справи наявний лист Управління Західного офісу Держаудитслужби від 07.07.2025 року №131716-14/1276-2025, який адресований Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації, в якому зазначено, що вiдповiдно до п. 5.7.l Плану проведення заходiв державного фiнансового контролю Захiдного офiсу Держаудитслужби на I квартал 2025 року проведено ревiзiю окремих питань фінансово-господарської дiяльностi Департаменту з питань будiвництва та архiтектури Рівненської обласної державної адмiнiстрацiї за перiод з 01.04.2021 по 31.12.2024, за результатами якої складено акт ревізії вiд 21.05.2025 №13-17-16-06/71, який пiдписано 26.05.2025 iз запереченнями. Висновки на заперечення направленi 26.06.2025, факти не підтвердились.
У листі зазначено, що пiд час ревізії виявлено та не усунуто зокрема наступнi порушення, якi пiдлягають усуненню у спосіб, що не суперечить чинному законодавству, зокрема в порушення ч. 1 ст. 193 ГК України, ч., 1 ст. 526 ЦК України, п.6.3 Настанови, п. 5.11, 6.2 СОУ 42.1-37641918-085:2018 "Автомобiльнi дороги".
Вказано, що всупереч Правилам визначення вapтocтi робiт з поточного ремонту та експлуатацiйного утримання, затвердженим наказом Державного агентства автомобiльних дорiг України вiд 28.12.2018 №424 (далi - СОУ 42.1-37641918-085:2018) за вiдсутностi ПСС, в акти наданих послуг за грудень 2023 року ТОВ "Меридiан." по об`єкту ГБН Г. 1-218-182:2а11 Експлуатацiйне утримання автомобiльних дорiг загального користування мiсцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжнiсть 693,0 км) включенi в завищених обсягах роботи з навантаження протиожеледних матерiалiв пневмоколiсним навантажувачем однокiвшевим, перевезення ПСС та формування конусів iз протиожеледного матерiалу вручну, що призвело до завищення вapтocтi наданих послуг на загальну суму 69 514,70 грн. та завдано матеріальної шкоди (збиткiв) спецiальному фонду обласного бюджету Рівненської областi, що профiнансованi рахунком субвенцiї з державного бюджету на вищевказану суму.
Позивачем надано для доручення до матеріалів справи витяг з акту ревізії у відповідності до якого згiдно з aктами приймання виконаних будівельних робiт форми КБ-2в пiдрядною органiзацiєю ТОВ "Меридiан." за договором №3 надано послуг з експлуатацiйне утримання автомобiльних дорiг загального користування мiсцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжнiсть 693,0 км) на загальну суму 123 455 257,90 грн, зокрема у 2021 роцi - 29 980 171,07 грн, у 2022 роцi 23 347 243,60 грн, у 2023 роцi 66 213 931,24 грн, у 2024 роцi 3 913 911,99 гривень.
Вiдповiдно до даних бухгалтерського облiку Департаментом (субрахунок 6211) для ТОВ "Меридiан." за договором №3 проведено оплату на загальну суму 123 455 257,90 грн, в тому числi у 2021 роцi за КПКВК МБ 1517462 по КЕКВ 2281 на суму 29 980 171,07 грн, у 2022 роцi за КПКВК МБ 1517462 по КЕКВ 2281 на суму 23 347 243,60 грн, у 2023 роцi за КПКВК МБ 1517462 по КЕКВ 2281 на суму 56 041 378,75 грн та за КПКВК МБ 1517463 по КЕКВ 2281 на суму 10 172 552,49 грн, у 2024 роцi за КПКВК МБ 1517462 по КЕКВ 2281 на суму 3 020 877,99 грн та за КПКВК МБ 1517463 по КЕКВ 2281 на суму 893 034,00 грн.
Ревізією щодо приготування, придбання протиожеледного матерiалу та виконання робiт з подальшого його використання встановлено, що вiдповiдно до умов договору №3 вiд 30.04.202l ТОВ "Меридiан" по об`єкту ГБН Г.1-218-182:2011 Експлуатацiйне утримання автомобiльних дорiг загального користування мiсцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжнiсть 693,0 км) виконано робiт по приготуванню пiщано-соляної сумiшi (далi - ПСС) в кiлькостi 10 906,59 т (переведено з м3 в т вiдповiдно до протоколiв випробувань) та придбано ПСС - 1 633,1 т. Загальна кiлькiсть приготовленої та придбаної ПСС - 12 539,69 т.
Разом з тим, заактовано робiт по розсипанню ПСС механiзованим способом на що використано ПСС в кiлькостi 10 794,15 т, робiт по вивезенню ПСС для формування конyciв iз протиожеледного матерiалу вручну iз встановлення вix - 1862,0 т та в подальшому розсипано вручну ПСС всього 828,0 тон.
Зокрема, рiзниця мiж придбаною i приготовленою ПСС та розсипаною механiзованим способом i вивезеною в конуси ПСС складає 116,46 т. (12539,69,10794,15-1862) (виконано робiт по вивезення сумiшi для формування кoнyciв iз протиожеледного матерiалу вручну iз встановлення вix при вiдсутностi ПСС в кількості 116,46 т).
Водночас рiзниця мiж вивезеною ПСС для формування кoнyciв iз протиожеледного матерiалу в ручну iз встановлення вix та розсипаною ПСС вручну складає 1034 т (1862-828).
Зазначено, що в порушення ч.1 ст.193 ГК України, ч. 1 ст. 526 ЦК України, п. 6.3 Настанови, п. 5.11, 6.2 СОУ 42.1-37641918-085:2018 "Автомобiльнi дороги. Правила визначення Вартості робiт з поточного ремонту та експлуатацiйного утримання, затвердженого наказом Державного агентства автомобiльних дорiг України вiд 28.12.2018 №424 за відсутності ПСС в акти виконаних робiт за грудень 2023 року включенi в завищених обсягах роботи з навантаження протиожеледних матерiалiв пневмоколiсним навантажувачем одноковшевим в кiлькостi 80,416 м. куб., перевезення ПСС та формування кoнyciв iз протиожеледного матерiалу вручну в кiлькостi 116,46 т, що призвело до завищення вapтoстi послуг на загальну суму 69 514,70 грн та завдано матеріальної шкоди (збиткiв) спецiальному фонду обласного бюджету Рівненської областi, що профiнансованi за рахунок субвенції з державного бюджету на вищевказану суму.
У поясненнi начальник управлiння дорожнього господарства Департаменту ОСОБА_1 вказав, що рiзниця у l16,46 т мiж загальною кiлькiстю придбаної i приготовленої у період дії договору ПСС (12 539,69 т) та розподiленої механiзованим способом i вивезеної на конуси (12656,15т) виникла внаслiдок використання пiдрядником додаткових обсягiв протиожеледних матерiалiв, якi були приготованi для аналогiчних робiт на iнших об`єктах дорожньої iнфраструктури та знаходилися у пiдрядної організації на залишках.
У матеріалах справи також наявний лист вих. №10 вiд 02.10.2025 року ТзОВ "Меридіан.", у якому виконавець вказує, що акти виконаних робіт за грудень 2023 року за договором "Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі (протяжність 693,0 км)" були складені на підставі фактично виконаних робіт, погоджені та підписані уповноваженими представниками замовника та інженером технічного нагляду. Прийняття робіт без зауважень підтверджує їх обсяг та вартість.
Додатково у листі щодо вимоги та акту ревізії від 21.05.2025 №13-17-16-06/71 не зазначено, у яких саме актах виконаних робіт було виявлено завищення вартості наданих послуг, за рахунок яких конкретно видів робіт воно виникло та яким чином була сформована загальна сума 69 514,70 грн. Відсутність такої інформації унеможливлює проведення об`єктивної перевірки наведених висновків та позбавляє підрядника можливості надати змістовні пояснення.
Враховуючи викладене, ТзОВ "Меридіан." вважає вимогу про відшкодування коштів у сумі 69 514,70 грн необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Також у матеріалах справи наявна інформаційна довідка по об`єкту ГБН Г.1-218-182:2011 Експлуатацiйне утримання автомобiльних дорiг загального користування мiсцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжнiсть 693,0 км), реєстр актів приймання виконаних будівельних робі форми КБ-2в ТзОВ "Меридіан." по об`єкту ГБН Г.1-218-182:2011 Експлуатацiйне утримання автомобiльних дорiг загального користування мiсцевого значення та штучних споруд на них у Рівненському районі Рівненської області (протяжнiсть 693,0 км). Матеріали справи не містять безпосередньо актів, зазначених у реєстрі.
У листопаді 2025 року Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації звернувся до ТзОВ "Меридіан." з претензією про відшкодування завищених обсягів робіт за договором №3 від 30.04.2021 року, долучивши розрахунок заборгованості.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступні положення чинного законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.
З наведених обставин вбачається, що спірні правовідносини сторін виникли стосовно виконання договору щодо надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг. Підставою для виникнення спору стала позиція позивача щодо порушення його прав внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, зокрема через завищення обсягів робіт у відповідних актах, що призвело до заподіяння збитків.
Відповідно до частини 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У силу положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України, передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Автономія волі учасників є ключовим елементом цивільного права, тому, згідно з частинами другою та третьою статті 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати свої відносини на власний розсуд, не відступаючи при цьому від імперативних положень закону.
Верховний Суд у постанові від 11.01.2024 у справі № 916/1247/23 підкреслив, що цивільний договір виступає індивідуальним регулятором поведінки сторін, що реалізує їхню автономію волі у межах, встановлених законом.
Стаття 837 ЦК України встановлює, що за договором підряду підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботу, а замовник - прийняти та оплатити її результат. Визначення ціни роботи або способів її розрахунку регулюється статтею 843 ЦК України. У випадках, коли ціна не встановлена, вона визначається на основі цін, що зазвичай застосовуються за аналогічні роботи.
Право замовника будь-коли перевірити хід та якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника, закріплено у статті 849 ЦК України. Якщо підрядник відступив від умов договору, замовник, згідно зі статтею 852 ЦК України, має право вимагати безоплатного виправлення недоліків або відповідного зменшення плати за роботу.
Зобов`язання замовника прийняти роботу та негайно заявити про виявлені недоліки визначено статтею 853 ЦК України. Невиконання цього обов`язку позбавляє замовника права посилатися на явні недоліки в майбутньому. При виявленні прихованих недоліків замовник зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення спору з приводу якості робіт законом передбачено призначення експертизи, витрати на яку несе підрядник, окрім випадків встановлення відсутності порушень договору з його боку.
Відповідно до статті 854 ЦК України, замовник зобов`язаний сплатити ціну після остаточної здачі роботи, якщо інше не передбачено договором. Якість виконаної роботи, згідно зі статтею 857 ЦК України, повинна відповідати умовам договору та бути придатною для використання за призначенням на момент її передання.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції надавав оцінку висновкам суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи:
Розглянувши доводи апеляційної скарги та надавши правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, колегія суддів зазначає таке.
Щодо доводів апелянта про неправильне визначення предмета доказування, підміну суті спору та про достатність наданих апелянтом доказів суд апеляційної інстанції вважає, що наведені доводи є необґрунтованими, не відповідають встановленим обставинам справи та спростовуються мотивами рішення суду першої інстанції, який правильно визначив як предмет доказування, так і обставини, що підлягали встановленню.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах, зокрема, змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, в контексті процесуальних норм, а саме статей 13-14 ГПК України, суд не вправі збирати докази з власної ініціативи.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (такий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19).
Як встановлено судами, ключовим щодо наявності або ж відсутності неправомірної поведінки виконавця в процесі виконання договору є встановлення обставин включення до обсягу виконаних робіт тих, що фактично не виконувались. У зв`язку з цим доведенню підлягають обставини безпідставного включення таких робіт до актів, а також факт виникнення у позивача збитків у відповідному розмірі.
Отже, суд першої інстанції не підміняв предмет доказування, а навпаки вірно визначив його відповідно до змісту спірних правовідносин, характеру заявлених вимог та способу захисту, обраного позивачем.
Такий підхід повністю узгоджується з положеннями статей 13, 74 ГПК України, відповідно до яких суд розглядає справу в межах заявлених вимог, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а також зі статтею 76 ГПК України щодо належності доказів.
Керуючись нормами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статті 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Згідно з нормами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (стаття 22 ЦК України).
До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Варто зазначити, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: шкоди; протиправної поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою; вини.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають оцінці крізь призму положень глави 83 ЦК України як вимоги про повернення безпідставно набутих (збережених) коштів.
Водночас для застосування статті 1212 ЦК України необхідним є встановлення сукупності обов`язкових умов, зокрема: факту набуття або збереження відповідачем майна за рахунок позивача, відсутності правової підстави для такого набуття або відпадіння такої підстави, а також наявності причинного зв`язку між вибуттям майна у позивача та його набуттям відповідачем.
У цьому спорі ключовим є встановлення факту безпідставного включення до актів виконаних робіт обсягів робіт, які фактично не виконувались, що, у свою чергу, могло б свідчити про порушення еквівалентності зустрічного надання та, як наслідок, виникнення переплати.
У постанові від 25.09.2024 у справі № 201/9127/21 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Якщо майно набуте на підставі правочину, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.
Фактично встановлено, що між сторонами існували договірні правовідносини, акти виконаних робіт були підписані без зауважень, а належних і допустимих доказів того, що спірна сума є саме переплатою, здійсненою поза межами умов договору, позивачем не надано.
Таким чином, позивач не довів наявності передумов для застосування положень статті 1212 ЦК України, зокрема не підтвердив відсутності правової підстави для набуття відповідачем коштів або порушення еквівалентності зустрічного надання, що виключає можливість задоволення позову.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача, які фактично зводились до доведення лише розрахунку заявленої суми без належного підтвердження первинних обставин її виникнення, зазначивши, що сам по собі розрахунок не може замінити доказів фактичного виконання чи невиконання робіт, їх обсягу та вартості.
Також судами встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт невиконання робіт або їх завищення, а наведені позивачем документи не дають можливості ідентифікувати конкретні порушення у розрізі актів виконаних робіт.
За таких обставин твердження апелянта про достатність доказів є безпідставними, а доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до довільного тлумачення норм права та незгоди з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції.
Зокрема, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Звертаючись з апеляційною скаргою у цій справі, позивачем було долучено нові докази, а саме: Акт ревізії від 21.05.2025 року № 13-17-16-06/71 (у повному обсязі) та Акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2023 року.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Системний аналіз ст. 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими сторона обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на кожну із сторін покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відповідною заявою (позовом, відзивом, тощо). Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т. ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Можливість поновлення та продовження процесуальних строків передбачено ст. 119 ГПК України.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).
Оскільки позивачем відповідного клопотання не заявлялось взагалі, вказане є підставою для залишення долучених до апеляційної скарги доказів без розгляду на підставі ст. 80, 118, 207, 269 ГПК України.
Щодо доводів апелянта про відсутність необхідності подання первинних документів та доведеність збитків, суд вважає, що останні є помилковими та суперечать як умовам договору, так і нормам матеріального права, застосованим судом першої інстанції.
Оскільки саме принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи, одночасно він передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Також цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, належним підтвердженням обсягів, вартості та факту виконання робіт є саме первинні облікові документи, зокрема акти форми КБ-2в, довідки КБ-3, а також інші документи, що підтверджують використання матеріалів, їх кількість та вартість. При цьому суд прямо зазначив, що при взаєморозрахунках за виконані обсяги робіт замовнику надаються первинні бухгалтерські документи, а також що одночасно з формами КБ-2в і КБ-3 виконавець надає інші документи, що підтверджують обсяги та вартість наданих послуг.
Вказані умови договору узгоджуються з вимогами статей 73, 74 ГПК України, відповідно до яких доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для справи, а обов`язок доказування таких обставин покладається на сторону, яка на них посилається.
Водночас, як правильно зазначено судом першої інстанції, надані позивачем документи не є належною заміною первинних документів, оскільки матеріали справи не містять безпосередньо актів виконаних робіт, зазначених у реєстрі, що унеможливлює перевірку як фактичного обсягу робіт, так і правильності їх вартості. 
Посилання апелянта на те, що відсутність первинних документів може бути компенсована узагальненими розрахунками, довідками чи витягами з актів ревізії, є помилковим, оскільки такі документи не містять первинної інформації про господарську операцію та не дають можливості встановити реальний зміст, обсяг і вартість виконаних робіт. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду у їх сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності таких висновків, позаякґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та неправильній оцінці характеру спірних правовідносин, а тому не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:
За змістом статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як встановлено ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
За змістом усталеної практики Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").
Як встановлено ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч.1 ст. 276? ГПК України України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у цій справі рішення суду першої інстанції відсутні. 
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищезазначеного судова колегія виснує, що рішення Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року у справі № 918/1198/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації без задоволення.

Розподіл судових витрат:
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року у справі № 918/1198/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Справу № 918/1198/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуюча суддя Романюк Ю.Г. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Саврій В.А.