Справа № 344/6847/24 
Провадження № 22-ц/4808/571/26 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Луганської В.М., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Кузнєцова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бандури Володимира Олексійовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Бабій О.М., присяжних: Кінаш Г.Я., Сінцової Т.С. у м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Департамент соціальної політики Івано-Франківської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви
У квітні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Мула Христина Олегівна, звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент соціальної політики Івано-Франківської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
В обґрунтування заяви зазначив, що він є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Брат з дитинства страждає на стійкий психічний розлад та є особою з інвалідністю. Вказане захворювання впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, орієнтуватися в часі та просторі. ОСОБА_2 дезорієнтований, має порушення мислення і мовлення, не здатний самостійно здійснювати догляд за собою та забезпечувати свої життєві потреби.
Заявник є здоровим, неофіційно працевлаштований, має гнучкий графік роботи та отримує заробітну плату. На будь-які соціальні виплати, що належать брату, не претендує та може належним чином виконувати обов`язки опікуна.
Заінтересована особа ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , є пенсіонеркою, має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим їй важко пересуватися, а також відчуває постійні болі в коліні, що ускладнило би виконання обов`язків опікуна.
Заінтересована особа ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_7 , також є пенсіонером та з огляду на вік має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим не може належним чином виконувати обов`язки опікуна.
Заінтересована особа ОСОБА_5 , дружина заявника, зайнята доглядом та вихованням їхнього неповнолітнього сина 2016 року народження, тому також не може виконувати обов`язки опікуна.
Інших близьких родичів, які могли б здійснювати опіку над ОСОБА_8 та належним чином виконувати обов`язки опікуна, немає. За таких обставин заявник вважає, що саме він може бути призначений опікуном та добросовісно виконувати покладені на нього обов`язки щодо опіки над братом.
Посилаючись на зазначені обставини та норми законодавства, просив суд визнати ОСОБА_2 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2026 року заяву задоволено частково. Визнано недієздатним ОСОБА_2 . Встановлено над ним опіку та до призначення опікуна обов`язки зі здійснення опіки над ним покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено. Визначено строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним – два роки з моменту набрання ним законної сили.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
На вказане судове рішення в частині відмовлених вимог заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бандура В.О., подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що ОСОБА_2 з дитинства страждає на стійкий психічний розлад, у зв`язку з чим є особою з інвалідністю II групи. Впродовж останніх років його психічний стан різко погіршився: він втратив навички орієнтації у часі та просторі, вербального спілкування, не завжди усвідомлює значення своїх дій та їх наслідки, не може самостійно забезпечувати життєві потреби та потребує постійного стороннього догляду.
Вказує, що здійснювати постійний догляд за братом, окрім апелянта, ніхто з родичів не має можливості. Між братами склалися добрі стосунки, а стан здоров`я ОСОБА_2 при догляді апелянтом є більш стабільним. Із подання Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вбачається, що опікунська рада визнала можливим призначення ОСОБА_1 опікуном.
Вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про неможливість апелянта здійснювати догляд, обмежившись припущеннями. Він є здоровим, не зловживає спиртними напоями, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, судимості не має, інших осіб на утриманні не має, має можливість і бажання здійснювати догляд за братом.
Зазначає, що суд першої інстанції не застосував положення частин четвертої, п`ятої статті 63 ЦК України щодо призначення опікуна з числа родичів з урахуванням особистих стосунків та можливості виконувати обов`язки опікуна.
Також вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на проходження ним військової служби як перешкоду для здійснення опіки, оскільки суд не врахував можливість його звільнення або переведення у зв`язку з такою необхідністю відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначає, що не бере участі у бойових діях та може реалізувати право на звільнення з метою здійснення догляду за братом.
Призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною за наявності подання органу опіки та піклування є обов`язком суду, оскільки забезпечує захист прав недієздатної особи.
Враховуючи викладене, просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити у повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористалися.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – адвокат Бандура В.О. та представник ОСОБА_2 – адвокат Єрмоленко Л.В. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині визнання фізичної особи недієздатною не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2026 року в оскаржуваній частині зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, згідно з копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 5 лютого 1992 року та серії НОМЕР_2 від 13 лютого 1985 року батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 10, 17).
Відповідно до копії довідки № 123700 від 9 лютого 2004 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства довічно (т. 1, а.с. 13).
Згідно з копією висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 89/91/21.07.22 від 21 липня 2022 року, копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/001249279 від 09 лютого 2023 року ОСОБА_2 з 16.02.2001 зареєстрований та проживає разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Потребує постійного стороннього догляду (т. 1, а.с. 14, 16).
За змістом копії висновку судово-психіатричного експерта № 367/2025 від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_2 страждає на стійкий хронічний психічний розлад – помірну розумову відсталість, згідно з МКХ-10 F71. За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Прихильний і прив`язаний до матері (т. 1, а.с. 141–144).
Відповідно до копій пенсійних посвідчень серії НОМЕР_3 від 18 лютого 2020 року та серії НОМЕР_4 від 28 січня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримують пенсію за віком (т. 1, а.с. 23, 26).
Згідно з копією протоколу Rtg-обстеження обох колінних суглобів № 1272 від 17 лютого 2024 року та копією висновку щодо обстеження колінних суглобів від 20 лютого 2024 року у ОСОБА_3 наявні Rtg-ознаки остеоартрозу правого колінного суглобу І ступеня та лівого колінного суглобу І–ІІ ступеня (т. 1, а.с. 21, 22).
ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (після реєстрації шлюбу – ОСОБА_10 ) зареєстрували шлюб 06.10.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 28). ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син – ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 13 липня 2016 року (т. 1, а.с. 29).
Згідно з копією довідки КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» від 04.03.2024 № 3876 ОСОБА_1 у вказаний медичний заклад протягом життя не звертався, амбулаторну допомогу не отримував (т. 1, а.с. 8).
Відповідно до копії висновку лікарсько-консультативної комісії СП «Міська поліклініка № 1» КНП «ЦПМКДД» № 936 від 08.03.2024 ОСОБА_1 за станом здоров`я може постійно надавати соціальні послуги та бути опікуном (т. 1, а.с. 9).
Із наявного в матеріалах справи подання Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради до Івано-Франківського міського суду про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над братом ОСОБА_2 при умові визнання його недієздатним в судовому порядку вбачається, що у ОСОБА_2 з числа близьких родичів є: батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , які відповідно до поданих заяв не заперечують, щоб опікуном ОСОБА_2 був призначений ОСОБА_1 . Вказано, що з метою створення належних умов для реалізації прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_2 вважається за можливе призначення ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном над братом ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , при умові визнання його недієздатним у судовому порядку (т. 1, а.с. 162).
У судовому засіданні суду першої інстанції до матеріалів справи також долучено копію повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 10 серпня 2016 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 189), копію посвідчення № НОМЕР_8 від 03 серпня 2019 року ОСОБА_6 про наявність пільг, передбачених законодавством України для багатодітних сімей, дійсного до 28 червня 2028 року (а.с. 186-188), копії свідоцтв про народження її дітей: ОСОБА_13 (2010 р.н.), ОСОБА_14 (2014 р.н.), ОСОБА_15 (2015 р.н.), ОСОБА_16 (2023 р.н.) (а.с. 190, 191, 192, 193), а також копію свідоцтва про смерть ОСОБА_17 серії НОМЕР_9 від 31 березня 2021 року (т. 1, а.с. 194).
Згідно з відповіддю № 2046763 від 26.11.2025 з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів за період з І кварталу 2024 року по ІІІ квартал 2025 року ОСОБА_1 отримує виплати як військовослужбовець та числиться у Військовій частині НОМЕР_10 (т. 1, а.с. 172-173).
Під час судового засідання в суді першої інстанції заявник повідомив, що його військова частина знаходиться у Донецькій області.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування не є обґрунтованим та мотивованим належним чином, не містить будь-яких мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення саме його, а також суду не надано достатніх та належних доказів неможливості виконання функцій опікуна іншими наявними близькими родичами.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17 (провадження №61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19 (провадження №61-3053св21),від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21 (провадження №61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі №727/597/24 (провадження №61-6720св24).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Відповідно до подання Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.12.2024 № 81-д Орган опіки та піклування вважав за можливе призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 у разі визнання останнього недієздатним.
Водночас суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що вказане подання не є обґрунтованим та мотивованим належним чином, не містить будь-яких обґрунтувань чи мотивів щодо можливості заявника бути опікуном та необхідності призначення опікуном саме його.
У поданні не зазначено інформації про наявність чи відсутність у ОСОБА_2 інших близьких родичів, окрім заявника, його батьків та сестри, а також не наведено обґрунтувань щодо неможливості виконання функцій опікуна іншими родичами. Крім того, подання не містить доводів щодо особистих стосунків між заявником та особою, щодо якої вирішувалося питання про встановлення опіки, а також мотивів, чому призначення опікуном саме ОСОБА_1 відповідатиме найкращим інтересам ОСОБА_2 .
Також суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що подання не містить та не аналізує інформацію про те, що заявник є діючим військовослужбовцем, а органом опіки та піклування фактично не досліджувалося питання його матеріального становища та можливості виконання обов`язків опікуна.
В умовах воєнного стану орган опіки та піклування при вирішенні питання щодо доцільності призначення військовозобов`язаної особи опікуном повинен особливо ретельно перевірити обґрунтованість такої необхідності, повноту мотивів подання та відсутність ризику зловживання відповідним правовим механізмом.
У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
Долучені до матеріалів справи копії документів щодо стану здоров`я матері заявника, а також посвідчення ОСОБА_6 про наявність пільг для багатодітної сім`ї та свідоцтв про народження її дітей не спростовують висновку суду першої інстанції, оскільки самі по собі не підтверджують повного з`ясування органом опіки та піклування кола осіб, які можуть бути призначені опікуном, не усувають недоліків подання органу опіки та піклування та не доводять, що призначення саме ОСОБА_1 опікуном відповідає найкращим інтересам недієздатної особи, в тому числі з урахуванням прихильності та прив`язаності недієздатного саме до матері та постійного проживання разом з нею.
А твердження про неможливість виконання обов`язків опікуна батьком заявника є голослівними та нічим не підтверджені.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, який належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 , а також покладення обов`язків зі здійснення опіки над недієздатним ОСОБА_2 на орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до призначення опікуна.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бандури Володимира Олексійовича залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин
Судді: В.М. Луганська
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 травня 2026 року.