ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9735/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галтера" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва
у складі судді Турчина С.О.
від 13.11.2025
та на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Доманської М.Л., Козир Т.П., Кравчука Г.А. 
від 01.04.2026
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галтера"
до Фонду державного майна України, 
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Дніпровська міська рада,
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Міністерство оборони України,
третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" 
третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Національне антикорупційне бюро України,
про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору,
за участю представників:
від позивача: не з`явилися,
від відповідача: Хайновський О. О.,
третьої особи-1: Франскевич Ю. І.,
третьої особи-2: Салівон Д. О., 
третьої особи-3: не з`явилися, 
третьої особи-4: Чуприна О. О.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЛТЕРА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України, у якому просило суд:
- зобов`язати Фонд державного майна України укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛТЕРА" Додаткову угоду до договору № КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій Відкритого акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" від 28.08.2009, встановивши строк на здійснення інвестицій, передбачених Концепцією розвитку товариства, для забезпечення розвитку Дніпропетровського аеропорту протягом 5 років з моменту завершення в Україні воєнного стану, шляхом внесення змін до п.11.2.2. цього договору; 
- зобов`язати Фонд державного майна України укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛТЕРА" Додаткову угоду до договору № КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій Відкритого акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" від 28.08.2009, виключивши п.11.1.2. цього договору у зв`язку з об`єктивною неможливістю його виконання.
Позов обґрунтовано тим, що передбачаючи обов`язок позивача забезпечити передачу ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» ШЗПС, радіомаячної системи та земельних ділянок, на яких вони розташовані, у власність держави для створення на їх базі державного підприємства, п.11.1.2. Договору не визначав конкретної особи, кому повинне було бути передане вказане вище майно. Тобто, обов`язок передбачений в Договорі був, проте механізму виконання вказаного обов`язку Договором передбачено не було, що у свою чергу призвело до того, що п.11.1.2. Договору є невиконаним. Більше того, в Договорі відсутні положення щодо строку на виконання зобов`язань за п.11.1.2., оскільки попередньо встановлений строк сплинув ще у 2014 році, а судовими рішеннями у справі № 904/299/16 встановлено відсутність вини ТОВ «Галтера» у невиконанні власних зобов`язань за п.11.1.2. у попередньо встановлений строк. Таким чином, обставини невиконання обов`язку ТОВ «Галтера» за п. 11.1.2. Договору вже досліджувалося в межах справи № 904/299/16, де суди відмовили Фонду державного майна України у задоволенні позову про розірвання Договору внаслідок, в тому числі, невиконання п.11.1.2 і встановили, що вина ТОВ «Галтера» у невиконанні цього пункту відсутня. За таких обставин, що виникли незалежно від волі сторін, виконання пункту 11.1.2. Договору, за відсутності будь-яких змін, є об`єктивно неможливим. Таким чином, Позивач був позбавлений можливості належним чином виконати свої зобов`язання у встановлені строки, оскільки зазначені обставини істотно змінили умови, на яких сторони укладали Договір, що і зумовлює звернення з цим позовом. Об`єктивна неможливість виконання пункту 11.1.2. Договору є самостійною та достатньою підставою для його виключення шляхом укладення додаткової угоди до Договору.
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції
Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.11.2025 у справі № 910/9735/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Галтера" до Фонду Державного майна України про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору залишив без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала обґрунтована тим, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 904/1247/24 за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» до Фонду державного майна України про: 
- визнання припиненим зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» за п. 11.1.2. Договору від 28.08.2009 № КПП-557 на підставі неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; 
- зміну зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» за пунктом 11.2.2. Договору від 28.08.2009 № КПП-557 в частині строку на його виконання, а саме, встановивши строк на здійснення інвестицій, передбачених Концепцією розвитку товариства, для забезпечення розвитку Дніпропетровського аеропорту протягом 5 років з моменту завершення в Україні воєнного стану - у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.
Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою у справі № 904/1247/24 обґрунтовані тим, що саме з вини державних органів не відбулась передача майна у державну власність згідно з п.11.1.2. договору, оскільки з 2009 року (моменту укладення договору) не винесено відповідне розпорядження органу центральної виконавчої влади про передачу майна до державної власності, не визначено орган, до сфери управління якого було б передано це майно. У свою чергу позивач за зустрічним позовом вжив усі необхідні заходи, спрямовані на виконання зобов`язання з передачі майна у державну власність. При цьому сторони у цій справі одноосібно не можуть змінити ці обставини, оскільки від них вони не залежать, що, в тому числі, зумовлює звернення з цим позовом. Зазначає, що в договорі відсутні положення щодо строку на виконання зобов`язань за п.11.1.2., оскільки попередньо встановлений строк сплинув ще у 2014 році, а судовими рішеннями у справі № 904/299/16 встановлено відсутність вини ТОВ "Галтера" у невиконанні власних зобов`язань за п.11.1.2. у попередньо встановлений строк. Акцентує увагу, що обставини невиконання обов`язку ТОВ "Галтера" за п.11.1.2. договору вже досліджувалося в межах справи № 904/299/16, де суди відмовили ФДМУ у задоволенні позову про розірвання договору внаслідок, в тому числі, невиконання п.11.1.2 і встановили, що вина ТОВ "Галтера" у невиконанні цього пункту відсутня. На думку позивача за зустрічним позовом, вказані обставини свідчать про неможливість виконання п.11.1.2. з обставин, що не залежать від сторін і слугують самостійною підставою для припинення правовідношення за цим пунктом договору на підставі ст. 607 Цивільного кодексу України. 
Щодо обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язання за п.11.1.2 договору з підстав що не залежать від сторін і полягають у знищенні та пошкодженні об`єкта передачі внаслідок військових дій позивач зауважує, що п. 11.1.2. не може бути виконаний з огляду на обставини, які не залежать від сторін і полягають у знищенні та пошкодженні ШЗПС та радіомаячної станції внаслідок завдання по ним державою агресором ракетно-бомбових ударів в ході україно-російської війни. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що з моменту укладення договору позивачем було виконано абсолютно усі його положення, окрім положень встановлених п.11.2.2., невиконання яких було зумовлене об`єктивно існуючими причинами. 
Здійснивши аналіз змісту позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі та зміст позовної зустрічної позовної заяви, яка є предметом розгляду у справі №904/1247/24 суд першої інстанції дійшов висновку, що склад сторін, предмет та підстави позову у даній справі та у справі №904/1247/24 є тотожними.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/9735/25 залишено без змін.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Галтера" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі № 910/9735/25, у якій просило їх скасувати. Направити справу № 910/9735/25 для продовження судового розгляду до Господарського суду міста Києва.
Касаційна скарга подана на підставі абзацу 2 частини другої та пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Позивач у касаційній скарзі вказав, що не погоджується з висновками та позицією суду апеляційної інстанції, оскільки остання є необґрунтованою та такою, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, зокрема положень п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, а також прийнята без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми права у подібних правовідносинах. Вказане призвело до неправомірного обмеження права скаржника на судовий захист та доступу до правосуддя.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України вказав на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18, від 09.10.2025 у справі № 910/15689/24, від 04.09.2024 у справі № 170/499/23, від 24.02.2021 у справі № 910/15598/19 (910/8017/20).
Вказав, суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з висновками суду першої інстанції, не надавши належної правової оцінки тому факту, що Господарський суд міста Києва неправомірно ототожнив різні способи судового захисту та помилково визначив предмет позову у цій справі. Так, предметом спору у справі № 910/9735/25 є позовна вимога ТОВ «Галтера» про зобов`язання Фонд укласти Додаткову угоду до договору № КПП-557 від 28.08.2009, що у свою чергу є окремою та самостійною матеріально-правовою вимогою. Натомість, предметом зустрічного позову ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24 є припинення та зміна вже існуючих договірних зобов`язань за Договором. Таким чином, зазначені позовні вимоги є суттєво різними за своїм змістом та правовими наслідками, що повністю виключає їх тотожність у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Також апеляційний господарський суд залишив поза увагою та не надав належної правової оцінки тому факту, що суб`єктний склад у справах № 910/9735/25 та № 904/1247/24 є нетотожним. У справі № 904/1247/24 залучено додаткового відповідача - ТОВ "Кастодіан Гарант", а також ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які у свою чергу відсутні у справі № 910/9735/25. Отже, ця обставина також є безумовним підтвердженням факту щодо нетотожності позовів скаржника у зазначених справах.
Дніпровська міська рада у відзиві на касаційну скаргу позивача просила залишити її без задоволення, оскаржені судові рішення залишити без змін.
Третя особа-1 зазначила, що методом дослівного та чесного читання позовних вимог ТОВ «Галтера» у справі № 910/9735/25 та зустрічних позовних вимог ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24 (заявлених на 1 календарний рік раніше та прийнятих судом до розгляду) об`єктивно та беззаперечно підтверджується факт того, що цим підприємством у вересні 2024 року та у серпні 2025 року в двох різних судових справах були заявлені одні ті самі позовні вимоги, до одного й того самого відповідача (ФДМУ), з тим самим предметом та з тих самих підстав (про припинення зобов`язань за п. 11.1.2 та зміну строків за п. 11.2.2. Інвестиційного договору № КПП-557).
Судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 910/9735/25 було законно та обґрунтовано враховано вищенаведені факти та зроблено правомірні висновки про тотожність позовів ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24 та у справі № 910/9735/25.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, зроблених в постанові від 24 липня 2024 року у справі № 340/807/21, - інше формулювання та обґрунтування тих самих позовних вимог не змінює їх правової природи, предмет та підстави в цілому.
Таким чином, предмет позовних вимог ТОВ «Галтера» у справі № 910/9735/25 повністю збігається і є тотожним предмету зустрічних позовних вимог ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24, - що вірно встановили суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
ТОВ «Галтера» допустило некоректне порівняння суб`єктного складу учасників господарського спору у справі № 910/9735/25 (за позовом ТОВ «Галтера» до ФДМУ ) та суб`єктного складу учасників первісного, а не зустрічного, позову у справі № 904/1247/24 (де позивачем є не ТОВ «Галтера», а ФДМУ).
Таке порівняння не може обумовлювати жодних висновків чи наслідків, оскільки при доведенні чи спростуванні тотожності двох позовів, мають порівнюватися саме позови, заявлені одним й тим же позивачем (ТОВ «Галтера»). Тому правомірним і коректним є порівняння суб`єктного складу учасників спору саме за зустрічним позовом ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24. Позивачем в цьому спорі виступає ТОВ «Галтера», відповідачем - Фонд державного майна України.
Жодних вимог до ТОВ «Кастодіан Гарант» в рамках власного зустрічного позову у справі № 904/1247/24 ТОВ «Галтера» не заявляє.
Таким чином, Дніпровська міська рада стверджує, що суб`єктний склад учасників у спорі за позовом ТОВ «Галтера» у справі № 910/9735/25 повністю збігається і є тотожним суб`єктному складу учасників у спорі за зустрічним позовом ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24, - що вірно встановили суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Національне антикорупційне бюро України у відзиві на касаційну скаргу позивача просило залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі № 910/9735/25- без змін.
Третя особа-4 у відзиві на касаційну скаргу позивача, зазначила про те, що позовні вимоги у цій справі та зустрічні позовні вимоги у справі № 904/1247/24 стосуються одних і тих самих пунктів одного договору № КПП-557 від 28.08.2009 та фактично зводяться до зміни строку здійснення інвестицій та припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання. Вимога про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору № КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» від 28.08.2009 шляхом внесення змін до п. 11.2.2 договору не є новим правочином (як стверджує скаржник), оскільки не створює нового зобов`язання, а лише вносить зміни (коригує) існуюче.
Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 09.10.2025 у справі № 640/7778/18 та від 09.10.2025 у справі № 910/15689/24, є помилковим, оскільки судом касаційної інстанції розглядалося питання прийняття касаційної скарги до провадження та її обґрунтованості. Судом не зроблено жодних висновків щодо тотожності спору та не здійснено перегляду оскаржуваних судових рішень з цих підстав.
До спірних правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 340/807/21, про те, що інше формулювання та обґрунтування тих самих позовних вимог не змінює їх правової природи, предмет та підстави в цілому.
Відповідач також подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.
Зазначив, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 340/807/21, - інше формулювання та обґрунтування тих самих позовних вимог не змінює їх правової природи, предмет та підстави в цілому. Таким чином, інший словесний виклад вимог, заявлених на розгляд суду, не змінює правової природи таких вимог, їх предмет та підстави в цілому, що свідчить про тотожність справ № 910/9735/25 та № 904/1247/24 як за складом сторін, так і за предметом та підставами позовних вимог.
У справі № 910/9735/25 та № 904/1247/24 тотожні позивач - ТОВ «Галтера», відповідач - Фонд державного майна України, а також тотожні підстави обох позовів. Позовні вимоги у справі № 910/9735/25 є аналогічними позовним вимогам у зустрічному позові ТОВ «Галтера» поданому у справі № 904/1247/24. Обґрунтування позовних вимог у справах № 910/9735/25 та № 904/1247/24 повністю збігаються, як збігається і склад учасників, матеріально-правові вимоги та обставини, якими обґрунтовано звернення до суду, однаковою є доказова база.
Інші учасники справи (треті особи 2 та 3) правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає касаційному перегляду постановлених у справі судових рішень.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій
Ухвалюючи рішення про залишення позову у справі №910/9735/25 без розгляду, суди посилалися на пункт 3 частини 1 статті 226 ГПК України та зазначали, що у справах № 910/9735/25 та № 904/1247/24 склад сторін, предмет та підстави позову є тотожними.
Позивач у касаційній скарзі наполягає на тому, що суди попередніх інстанцій неправомірно ототожнили різні способи судового захисту. Так, предметом спору у справі № 910/9735/25 є позовна вимога ТОВ «Галтера» про зобов`язання Фонд укласти Додаткову угоду до договору № КПП-557 від 28.08.2009, що у свою чергу є окремою та самостійною матеріально-правовою вимогою. Натомість, предметом зустрічного позову ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24 є припинення та зміна вже існуючих договірних зобов`язань за договором. Таким чином, зазначені позовні вимоги є суттєво різними за своїм змістом та правовими наслідками, що повністю виключає їх тотожність у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Крім того, за доводами позивача суб`єктний склад у справах № 910/9735/25 та № 904/1247/24 є нетотожним. У справі № 904/1247/24 залучено додаткового відповідача - ТОВ "Кастодіан Гарант", а також ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які у свою чергу відсутні у справі № 910/9735/25. На думку позивача, ця обставина є безумовним підтвердженням факту щодо нетотожності позовів скаржника у зазначених справах.
Пунктом 3 частини 1 статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
В оскаржуваних рішеннях суди правильно виходили з того, що залишити позов без розгляду відповідно до вказаної норми можливо лише за сукупності усіх трьох ознак спору, а саме: 1) спір між тими ж сторонами; 2) спір з тим самим предметом; 3) спір з тих самих підстав. 
Отже, йдеться про те, що у провадженні суду має бути тотожна справа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 906/920/16). Нетотожність хоча б одного із вказаних в пункті 3 частини 1 статті 226 ГПК України елементів не перешкоджає повторному зверненню особи до суду. 
Для правильного вирішення цієї справи Верховний Суд має з`ясувати, чи встановлена судами попередніх інстанцій наявність усіх трьох ознак спору, що є підставою для висновку про їх тотожність, у справі № 904/1247/24 та у справі № 910/9735/25.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі № 910/9735/25 Товариство з обмеженою відповідальністю «Галтера» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України, у якому просило суд:
- зобов`язати Фонд державного майна України укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Галтера» Додаткову угоду до договору № КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій Відкритого акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" від 28.08.2009 року, встановивши строк на здійснення інвестицій, передбачених Концепцією розвитку товариства, для забезпечення розвитку Дніпропетровського аеропорту протягом 5 років з моменту завершення в Україні воєнного стану, шляхом внесення змін до п.11.2.2. цього договору; 
- зобов`язати Фонд державного майна України укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Галтера» Додаткову угоду до договору № КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій Відкритого акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" від 28.08.2009 року, виключивши п.11.1.2. цього договору у зв`язку з об`єктивною неможливістю його виконання.
У справі № 904/1247/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «Галтера» звернулося із зустрічним позовом до Фонду державного майна України про: 
- визнання припиненим зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» за п. 11.1.2. Договору від 28.08.2009 № КПП-557 на підставі неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; 
- зміну зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» за пунктом 11.2.2. Договору від 28.08.2009 № КПП-557 в частині строку на його виконання, а саме, встановивши строк на здійснення інвестицій, передбачених Концепцією розвитку товариства, для забезпечення розвитку Дніпропетровського аеропорту протягом 5 років з моменту завершення в Україні воєнного стану - у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.
Оцінюючи ознаку тотожності спорів, як спір що існує між тими ж сторонами, Верховний Суд вважає, що її наявність підтверджується. 
У справі № 910/9735/25 як і у справі № 904/1247/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «Галтера» звернулося із позовом до Фонду державного майна України.
Доказів того, що зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» у справі № 904/1247/24 був поданий також і до відповідача ТОВ "Кастодіан Гарант", як зазначає скаржник, матеріали справи не містять, а тому наведені позивачем у касаційній скарзі доводи в цій частині є безпідставними. Висновки судів попередніх інстанцій про тотожність суб`єктного складу позову у справі № 910/9735/25 та зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» у справі № 904/1247/24 є обґрунтованими.
Іншою ознакою тотожності спору є те, що спір має бути з тим самим предметом. 
Суди попередніх інстанцій правильно врахували, що хоча позовні вимоги у цій справі № 910/9735/25 викладені не ідентично до вимог за зустрічним позовом у справі №904/1247/24, однак такі вимоги в обох справах спрямовані на припинення зобов`язань за п. 11.1.2 та зміну строків за п. 11.2.2 інвестиційного договору №КПП-557.
Уточнення в рамках нового позову у справі № 910/9735/25 способу виконання Фондом державного майна України вимог позивача, шляхом укладання відповідних Додаткових угод до Інвестиційного договору, не свідчить про неподібність предмету позову.
Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Крім того, як правильно зауважено Національним антикорупційним бюро України у відзиві на касаційну скаргу, вимога про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору № КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» від 28.08.2009 шляхом внесення змін до п. 11.2.2 договору не є новим правочином, оскільки не створює нового зобов`язання, а лише вносить зміни (коригує) існуюче. Відповідно наведені позивачем у касаційній скарзі доводи у цій частині є безпідставними, засновані на власному помилковому розумінні правозастосування.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, зроблених у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 340/807/21, - інше формулювання та обґрунтування тих самих позовних вимог не змінює їх правової природи, предмет та підстави в цілому.
Враховуючи викладене слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що предмет позовних вимог ТОВ «Галтера» у справі № 910/9735/25 збігається і є тотожним предмету зустрічних позовних вимог ТОВ «Галтера» у справі № 904/1247/24.
Щодо тотожності підстав позову.
Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 ГПК України у позовній заяві має міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. 
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Подібні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та постановах Верховного Суду від 03.08.2020 у справі №911/2139/19 і від 08.04.2021 у справі №761/41071/19, від 28.04.2021 у справі №908/522/20. 
Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено на суд. 
Отже, при застосуванні пункту 3 частини 1 статті 226 ГПК України мають значення саме фактичні обставини, на які посилається позивач. 
У справі № 910/9735/25 в обґрунтування позову позивач зазначив, що передбачаючи обов`язок позивача забезпечити передачу ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» ШЗПС, радіомаячної системи та земельних ділянок, на яких вони розташовані, у власність держави для створення на їх базі державного підприємства, п.11.1.2. Договору не визначав конкретної особи, кому повинне було бути передане вказане вище майно. Тобто, обов`язок передбачений в Договорі був, проте механізму виконання вказаного обов`язку Договором передбачено не було, що у свою чергу призвело до того, що п.11.1.2. Договору є невиконаним. Більше того, в Договорі відсутні положення щодо строку на виконання зобов`язань за п.11.1.2., оскільки попередньо встановлений строк сплинув ще у 2014, а судовими рішеннями у справі №904/299/16 встановлено відсутність вини ТОВ «Галтера» у невиконанні власних зобов`язань за п.11.1.2. у попередньо встановлений строк. Таким чином, обставини невиконання обов`язку ТОВ «Галтера» за п. 11.1.2. Договору вже досліджувалося в межах справи №904/299/16, де суди відмовили ФДМУ у задоволенні позову про розірвання Договору внаслідок, в тому числі, невиконання п.11.1.2 і встановили, що вина ТОВ «Галтера» у невиконанні цього пункту відсутня. За таких обставин, що виникли незалежно від волі сторін, виконання пункту 11.1.2. Договору за відсутності будь-яких змін є об`єктивно неможливим. Таким чином, Позивач був позбавлений можливості належним чином виконати свої зобов`язання у встановлені строки, оскільки зазначені обставини істотно змінили умови, на яких сторони укладали Договір, що і зумовлює звернення з цим позовом. Об`єктивна неможливість виконання пункту 11.1.2. Договору є самостійною та достатньою підставою для його виключення шляхом укладення додаткової угоди до Договору.
Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою у справі № 904/1247/24 обґрунтовані тим, що саме з вини державних органів не відбулась передача майна у державну власність згідно з п.11.1.2. договору, оскільки з 2009 року (моменту укладення договору) не винесено відповідне розпорядження органу центральної виконавчої влади про передачу майна до державної власності, не визначено орган, до сфери управління якого було б передано це майно. У свою чергу позивач за зустрічним позовом вжив усі необхідні заходи, спрямовані на виконання зобов`язання з передачі майна у державну власність. При цьому сторони у цій справі одноосібно не можуть змінити ці обставини, оскільки від них вони не залежать, що, в тому числі, зумовлює звернення з цим позовом. Зазначає, що в договорі відсутні положення щодо строку на виконання зобов`язань за п.11.1.2., оскільки попередньо встановлений строк сплинув ще у 2014 році, а судовими рішеннями у справі №904/299/16 встановлено відсутність вини ТОВ "Галтера" у невиконанні власних зобов`язань за п.11.1.2. у попередньо встановлений строк. Акцентує увагу, що обставини невиконання обов`язку ТОВ "Галтера" за п.11.1.2. договору вже досліджувалося в межах справи №904/299/16, де суди відмовили ФДМУ у задоволенні позову про розірвання договору внаслідок, в тому числі, невиконання п.11.1.2 і встановили, що вина ТОВ "Галтера" у невиконанні цього пункту відсутня. На думку позивача за зустрічним позовом, вказані обставини свідчать про неможливість виконання п.11.1.2. з обставин, що не залежать від сторін і слугують самостійною підставою для припинення правовідношення за цим пунктом договору на підставі ст. 607 Цивільного кодексу України. 
Щодо обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язання за п.11.1.2 договору з підстав що не залежать від сторін і полягають у знищенні та пошкодженні об`єкта передачі внаслідок військових дій позивач зауважує, що п. 11.1.2. не може бути виконаний з огляду на обставини, які не залежать від сторін і полягають у знищенні та пошкодженні ШЗПС та радіомаячної станції внаслідок завдання по ним державою агресором ракетно-бомбових ударів в ході україно-російської війни. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що з моменту укладення договору позивачем було виконано абсолютно усі його положення, окрім положень встановлених п.11.2.2., невиконання яких було зумовлене об`єктивно існуючими причинами.
Отже, обставини, які наводить позивач в обґрунтування своїх вимог у справі № 910/9735/25 та у справі № 904/1247/24 є ідентичними.
За встановлених обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо тотожності підстав подання зустрічного позову у справі № 904/1247/24 та позову у справі №910/9735/25, що в сукупності з тотожним предметом позову та тими самими сторонами у справі є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 3 частини 1 статті 226 ГПК України. 
Наведені скаржником доводи про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18, від 09.10.2025 у справі № 910/15689/24, від 04.09.2024 у справі № 170/499/23, від 24.02.2021 у справі № 910/15598/19 (910/8017/20) свого підтвердження не знаходять.
Предметом касаційного перегляду Верховним Судом, за наслідком якого ухвалено постанову від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18 є ухвала Київського районного суду м.Харкова від 23 серпня 2018 року, залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року, якою провадження у справі закрито. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення у справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Верховний Суд скасовуючи оскаржені судові рішення вказав про те, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ухиленням від виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу з 07 жовтня 2013 року до 29 вересня 2015 року через ухилення від укладання трудового договору з ОСОБА_1, а у справі № 640/17665/16-ц, провадження № 61-22919св18 позивач просив відшкодувати шкоду за період з 07 жовтня 2013 року до 29 вересня 2015 року у зв`язку з ухиленням відповідача від укладання з ним трудового договору.
Підстави позову у цивільній справі № 640/17665/16-ц та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновки судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі є помилковими.
Натомість у справі № 910/9735/25 судами попередніх інстанцій встановлено, що позовні вимоги у цій справі та зустрічні позовні вимоги у справі № 904/1247/24 стосуються одних і тих самих пунктів одного і того ж договору № КПП-557 від 28.08.2009 та фактично зводяться до зміни строку здійснення інвестицій та припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання.
У постанові від 09.10.2025 у справі № 910/15689/24 Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційний суд встановив, що наявні передбачені п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України правові підстави для залишення позову без розгляду, оскільки встановлено існування справи №911/4610/15 (911/2183/23), у якій прийнято рішення по суті тих самих вимог ПрАТ "Укренерго" до ДП "Регіональні електричні мережі" за тих саме обставин, які покладено в обґрунтування вимог у цій справі №910/15689/24. Касаційний суд вважав обґрунтованими висновки апеляційного суду про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Висновки судів попередніх інстанцій у справі № 910/9735/25 не суперечать наведеній скаржником постанові Верховного Суду від 09.10.2025 у справі № 910/15689/24.
Щодо наведеної скаржником постанови Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 170/499/23, то її прийняття обумовлено встановленими фактичними обставинами цієї справи. Зокрема того, що у справі № 170/332/22 предметом позову було зобов`язання ТзОВ «Техноторг-Дон» передати шляхом поставки позивачу відповідно до умов договору купівлі-продажу від 17 лютого 2022 року № 43/320 385 у власність трактор «Беларус 82,1». Відповідно позивачем обґрунтовувалися позовні вимоги (підстава позову). 
У справі № 170/499/23, яка Верховним Судом переглядається, предметом позову є вимоги про внесення змін до договору купівлі-продажу шляхом визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору та зобов`язання ТзОВ «Техноторг-Дон» передати у власність позивача трактор «Беларус 82,1» шляхом поставки йому на умовах самовивозу. Відповідним чином позивачем обґрунтовувалися позовні вимоги (підстава позову). 
В обох наведених справах позивачем було заявлено вимоги про стягнення неустойки (пені) відповідно до умов договору. У справі № 170/332/22 пеня була нарахована за період з 30 квітня 2022 року по 09 серпня 2022 року, а у справі № 170/499/23, яка переглядається, пеня нарахована за інший період невиконання, на думку позивача, зобов`язання, а саме за період з 26 липня 2023 року по 05 вересня 2023 року. 
З огляду на встановлене Верховний Суд виснував, що незважаючи на те, що в обох справах сторони у справі є тими самими, проте предмет і підстави позовів є різними, що виключає висновок про тотожність позовних вимог.
У той же час, Верховний Суд, враховуючи, що на момент вирішення справи № 170/499/23, уже існувало рішення Шацького районного суду Волинської області від 02 лютого 2023 року у справі № 170/332/22 про зобов`язання ТзОВ «Техноторг-Дон» передати ОСОБА_1 відповідно до умов договору купівлі-продажу від 17 лютого 2022 року № 43/320 385 у власність трактор «Беларус 82,1» і апеляційним судом ще не було скасовано, виснував, то пред`явлення ОСОБА_1 нового позову зі зміненими предметом і підставою позову направлено на той саме об`єкт є безпідставним. У зв`язку з цим Верховним Судом судові рішення в частині позовних вимог про внесення змін до договору купівлі-продажу шляхом визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору та зобов`язання ТзОВ «Техноторг-Дон» передати у власність позивача трактор «Беларус 82,1» шляхом поставки йому на умовах самовивозу скасовані з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Отже, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2024 у справі № 170/499/23, на яку посилається скаржник не є релевантними для справи № 910/9735/25, оскільки процесуальні обставини у цих справах є відмінними.
Постанова Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 910/15598/19 (910/8017/20) обґрунтована тим, що підставами зустрічної позовної заяви у справі № 910/23155/17 про визнання недійсним договору про надання зворотної фінансової допомоги № 28/02-17 від 28.02.2017 та додаткових угод № 1 від 28.02.2017 та № 2 від 18.04.2017 до нього, було визначено обставини підписання оспорюваних правочинів зі сторони Комунального підприємства Київської обласної ради "Автогосподарство" директором без належних на те повноважень та без погодження з Київською обласною радою.
Натомість позовні вимоги ГУ ДПС у м. Києві у цій справі № 910/15598/19 (910/9017/20) заявлені на підставі спеціальних вимог, визначних у частині другій статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, з посиланням на укладання боржником - КП КОР "Автогосподарство" договору про надання зворотної фінансової допомоги № 28/02-17 від 28.02.2017 та додаткових угод до нього із ТОВ "Трудовий колектив "Автогосподарства", які є заінтересованими особами по відношенню одна до одної в розумінні статті першої Кодексу України з процедур банкрутства.
Таким чином, за висновком Верховного Суду заявлені у даній справі позовні вимоги хоч і стосуються одного і того ж предмета позову - визнання недійсним договору про надання зворотної фінансової допомоги № 28/02-17 від 28.02.2017 та додаткових угод до нього, проте не можна вважати, що між сторонами вже було вирішено спір про той самий предмет, оскільки позови не збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Наведена постанова не є релевантною для справи № 910/9735/25, оскільки процесуальні обставини у цих справах є відмінними.
Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
За таких обставин, перевіривши застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
Висновки Верховного Суду
За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що ухвала місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування з підстав, викладених у касаційній скарзі немає.
Судові витрати
З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галтера" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі № 910/9735/25 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець 

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй