ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10528/24 Суддя першої інстанції: Василь НЕПОЧАТИХ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Файдюка В.В.,
суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» та Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» (далі - позивач, ТОВ «ЛПГ Рітейл») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 27/25-01-09-03-10 від 27.06.2024, видане Головним управлінням ДПС у Чернігівській області про розгляд заяви на одержання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області (ЄДРПОУ ВП 44094124) видати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛПГ РІТЕЙЛ» (ЄДРПОУ 39793006) ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за місцями торгівлі: вул. Корнєва, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01,07.2029; вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 27/25-01-09-03-10 від 27.06.2024 про розгляд заяви на одержання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним;
- зобов`язано Головне управління ДПС у Чернігівській області повторно розглянути заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ РІТЕЙЛ» (вх. № 7478/АП, № 7479/АП від 11.06.2024) про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за місцями торгівлі: вул. Корнєва, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029; вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано контролюючому органові документи, що підтверджують право користування земельними ділянками, розміщеними під об`єктами оренди - автозаправними станціями, не зважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок, а також документи, що підтверджують введення в експлуатацію автогазозаправних пунктів, які не є нерухомим майном, а відтак не потребують прийняття в експлуатацію як об`єкта завершеного будівництва. Водночас, з огляду на дискреційний характер повноважень контролюючого органу щодо видачі ліцензій, суд вказав, що належним способом захисту порушених прав платника податків у спірному випадку буде покладення на відповідача обов`язку з повторного розгляду заяви позивача.
Не погоджуючись з указаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині часткового незадоволення позовних вимог та ухвалити нове в цій частині, яким задовольнити позов в частині незадоволеної частини вимоги у повному обсязі, а саме - зобов`язати ГУ ДПС у Чернігівській області видати ТОВ «ЛПГ Рітейл» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за місцями торгівлі: вул. Корнєва, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01,07.2029; вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029.
Свою позицію обґрунтовує тим, що судом безпідставно змінено обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, позаяк у ході розгляду справи встановлено подання товариством всіх необхідних для отримання ліцензій документів, що виключає можливість альтернативних варіантів поведінки у контролюючого органу.
Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не враховано, що у поданому позивачем пакеті документів відсутні документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію, адже акт введення в експлуатацію основних засобів то таких не відноситься, а також відсутні документи, що підтверджують право власності чи інше право користування земельними ділянками. Окремо звертає увагу, що всупереч висновків суду у справі №620/4842/23 не надавалася оцінка достатності поданих позивачем для отримання ліцензій документів. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційні скарги, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТОВ «ЛПГ Рітейл» просить залишити її без задоволення.
Свою позицію обґрунтовує тим, що її доводи жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та всупереч твердження ГУ ДПС у Чернігівській області у рішенні суду у справі №620/4842/23 чітко встановлено достатність поданих ТОВ «ЛПГ Рітейл» документів для отримання ліцензії. Окрім цього вказує на непослідовність рішень відповідача щодо видачі ліцензій позивачу, оскільки на підставі цих самих документів у 2023 році видані ліцензії на зберігання пального, а при проведенні у серпні 2024 року планової документальної перевірки товариства за весь період його діяльності відповідачем не встановлено порушень у сфері ліцензування.
Відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ЛПГ Рітейл» від ГУ ДПС у Чернігівській області не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 28.04.2026.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ЛПГ Рітейл» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30) (а.с. 8).
Позивачу було видано ліцензію № 25120314201900056, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження автогазозаправки: вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область та ліцензію №25190314201900042, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження автогазозаправки: вул. Корнева, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область (а.с. 9-15).

Розпорядженням ГУ ДПС у Чернігівській області від 07.04.2023 № 139/р були анульовані вказані вище ліцензії.
Водночас, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 620/4842/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2023, визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.04.2023 №139/р в частині анулювання ліцензій, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» (код ЄДРПОУ: 39793006), а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, зокрема: від 01.07.2019 № 25120314201900056, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, адреса місця торгівлі: вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Менський район, Чернігівська область, АГЗП; від 01.07.2019 №25190314201900042, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, адреса місця торгівлі: вул. Корнева, буд. 69, смт. Сосниця, Сосницький район, Чернігівська область, АГЗП (а.с. 78-92).
У подальшому ТОВ «ЛПГ Рітейл» звернулося до ГУ ДПС у Чернігівській області із заявами (вх. № 7478/АП, № 7479/АП від 11.06.2024) щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Менський район, Чернігівська область та вул. Корнева, буд. 69, смт. Сосниця, Сосницький район, Чернігівська область (а.с. 27-46).
До вказаних заяв було надано відповідні договори суборенди № 04/1-САР-Мена від 13.02.2024 та № 01/4-САР-Сосниця, акти приймання-передачі майна у тимчасове платне користування суборенду від 13.02.2024, акти введення в експлуатацію основних засобів, дозволи про виконання робіт підвищеної небезпеки, дозволи про експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, платіжні інструкції.
За результатами розгляду вказаних заяв та доданих до неї матеріалів, ГУ ДПС у Чернігівській області винесено рішення від 27.06.2024 №27/25-01-09-03-10 про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на тій підставі, що додані акти введення в експлуатацію основних засобів не відноситься до переліку документів що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства. Також відсутні документи, що підтверджують право власності або право користування земельними ділянками або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення Приватного підприємства «Приват Інвест» (а.с. 47-49).
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 1, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон), ст. ст. 759, 796 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також ряду правових позицій Верховного Суду, прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на протиправність відмови у видачі позивачу ліцензій та водночас наявність у відповідача дискреційних повноважень на їх видачу.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
Відповідно до ст. 1 Закону ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів;
Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій. Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі. Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про:
- ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності, для іноземного суб`єкта господарювання - найменування постійного представництва, реєстраційний номер постійного представництва);
- місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса);
- дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Питання, зокрема, роздрібної реалізації пального регламентовано статтею 15 Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За нормами цієї статті роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на всі види діяльності, передбачені цією статтею, видаються за умови обов`язкової реєстрації об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Із змісту наведених правових норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, із роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності на кожне місце торгівлі. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений ст. 15 Закону. 
Цей висновок узгоджується із правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 580/2513/21 та постанові від 04.02.2026 у справі № 560/656/25.
Як було встановлено вище, у спірному рішенні ГУ ДПС у Чернігівській області, зокрема, вказало на те, що ТОВ «ЛПГ Рітейл» не надало документів, що підтверджують право користування земельними ділянками, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяв та/або на дату введення таких об`єкта в експлуатацію.
Так, із змісту доданих до заяв від 11.06.2024 документів, зокрема, копій договорів суборенди № 04/1-САР-Мена від 13.02.2024 та № 01/4-САР-Сосниця від 13.02.2024, актів приймання-передачі майна у тимчасове платне користування суборенду від 13.02.2024, вбачається, що за ними суборендодавець (ПП «Приват Інвест») передає, а суборендар (ТОВ «ЛПГ Рітейл») приймає у строкове платне користування АЗС, що знаходиться на території підприємства за адресою вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Менський район, Чернігівська область та частину земельної ділянки площею 0,03 га та розміщену на ній операторську АЗС, що знаходиться за адресою вул. Корнева, буд. 69, смт. Сосниця, Сосницький район, Чернігівська область відповідно.
Із змісту договору суборенди № 04/1-САР-Мена від 13.02.2024 слідує, що об`єкт, який передається в суборенду, використовується суборендодавцем на підставі договору оренди укладеного між власником об`єкту орендодавцем Публічним акціонерним товариством «Менське автопідприємство 17442» та суборендодавцем строком до 31.12.2026.
Із змісту договору суборенди № 01/4-САР-Сосниця від 13.02.2024 слідує, що об`єкт, який передається в суборенду, використовується суборендодавцем на підставі договору оренди укладеного між власником об`єкту орендодавцем Підприємством споживчої кооперації «Сосницька райспоживспілка» та суборендодавцем строком до 31.12.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно із ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.
Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.
Отже, при укладанні договору найму об`єкта (споруди, окремої частини) презюмується, що наймач має право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться такий об`єкт, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
Передача земельної ділянки у користування за вказаними правилами проводиться незалежно від того, чи існують у договорі умови щодо прав на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти (споруди), що передаються у найм.
Крім того, норми, які встановлюють наведені правила, не мають характеру диспозитивності, тобто застосовуються й поза волею наймодавця та наймача.
Важливим є той факт, що надання наймачу права користування земельною ділянкою є обов`язковим не тільки для сторін за договором оренди об`єкта, що знаходиться на земельній ділянці, а й для власника земельної ділянки у разі, коли такою особою не є наймодавець. Презюмується, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування нею, якщо інше прямо не встановлене договором наймодавця з власником земельної ділянки.
Наведене правозастосування, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 22.07.2021 у справі № 640/19955/19, від 10.11.2023 у справі № 404/2474/20.
Таким чином, у спірному випадку ТОВ «ЛПГ Рітейл» за договорами суборенди, укладеними з ПП «Приват Інвест», набуло право користування земельними ділянками, розміщеними під об`єктами оренди - автозаправними станціями, незважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок.
Щодо твердження контролюючого органу про ненадання платником податків документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до ч. 2 ст. 39 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).
Так, за висновками Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 21.08.2019 у справі № 823/1850/16, розміщення виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного заправника газом відноситься до будівельних робіт і потребує отримання дозволу органу державного архітектурно-будівельного контролю.
У постанові від 08.06.2022 у справі № 340/3135/20 Верховний Суд сформулював позицію, за явою правомірною є відмова у видачі ліцензії суб`єкту господарювання на роздрібну торгівлю пальним у разі неподання таким суб`єктом акта вводу в експлуатацію об`єкта, акта готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме - стаціонарного заправного комплексу.
Водночас, установлення на бетонний майданчик АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщені такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.
Указаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 по справі № 640/19955/19.
Таке твердження також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 09.08.2022 у справі № 580/2513/21, за якою для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту.
Отже, для визначення того, чи відноситься АГЗП, що належить позивачу, до об`єкту будівництва у розумінні містобудівного законодавства та чи потребує введення в експлуатацію, необхідно визначити вид цього АГЗП.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 140/1784/22.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 620/4842/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2023, встановлено, що відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження № 004-1ВМ/20 від 28.05.2020 АЗГП (автогазозаправні пункти) розташовані за адресами, зокрема: Чернігівська область, м. Мена, вул. Довженка, 13-а; Чернігівська область, м. Сосниця, вул. Коптева, 69, не відносяться до об`єктів будівництва (нерухомого майна). Згідно з вказаним дослідженням, об`єкти являють собою єдиний виріб заводського виготовлення, що повністю змонтовані в заводських умовах на металеву раму. Моноблоки для заправки автомобілів зрідженим газом (пропан-бутан) є цілісними заводськими виробами, що виготовлені відповідно до технічних умов ТУУ і не належать до об`єктів будівництва.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, зазначені паливно-заправні пункти відповідають ознакам модульної автозаправної станції. У свою чергу, як правильно підкреслено судом першої інстанції, відповідачем не доведено, що для встановлення паливно-заправних пунктів необхідно було проводити будівельні роботи.
Таким чином, враховуючи вказані норми та характеристики резервуарів для зберігання пального, а саме, що вони виготовлені у заводських умовах відповідно до вимог технічних умов і технічної документації, погодженої і затвердженої у встановленому законом порядку, встановлюються з наземним розташуванням єдиним виробом, без проведення будівельних робіт, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача обов`язку забезпечити прийняття в експлуатацію зазначених об`єктів за правилами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що серед поданих позивачем документів були відсутні недоліки, на які відповідач вказав у спірному рішенні, а тому останнє прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його ухвалення та без дотримання принципу належного урядування зважаючи на попередньо прийняті відповідачем рішення щодо надання позивачу ліцензій з зберігання пального за цими ж адресами. За таких обставин, оскільки у ГУ ДПС у Чернігівській області були відсутні законні підстави для відмови ТОВ «ЛПГ-Рітейл» у видачі ліцензій з означених в індивідуальному актів підстав, то спірне рішення підлягає скасуванню, на чому правильно наголосив Чернігівській окружний адміністративний суд.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача у спірному випадку є покладення на відповідача обов`язку з повторного розгляду поданих товариством заяв, колегія суддів з урахуванням доводів апеляційної скарги підприємства вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх прийняли, з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
За правилами абз. 2 ч. 3 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені в законі.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
За таких обставин на цей час зобов`язання за рішенням суду ГУ ДПС у Чернігівській області надати ТОВ «ЛПГ Рітейл» ліцензії на роздрібну торгівлю пальним на період з 01.07.2024 по 01.07.2029 суперечить завданням адміністративного судочинства, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірному випадку є зобов`язання ГУ ДПС у Чернігівській області повторно розглянути заяви ТОВ «ЛПГ Рітейл» (вх. № 7478/АП, № 7479/АП від 11.06.2024) про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за місцями торгівлі: вул. Корнєва, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029; вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029.
До аналогічного висновку у подібних правовідносинах прийшов і Верховний Суд у постанові від 10.11.2023 у справі №440/2474/20.
Судовою колегією враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» та Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк 

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення складено 28 квітня 2026 року.