Унікальний номер справи 758/851/22
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/4178/2026
Головуючий у суді першої інстанції Н. М. Ларіонова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

05 травня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
сторони

позивач  ОСОБА_1 
відповідач Акціонерне товариство «Страхова компанія «КРАЇНА»

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року,

у с т а н о в и в :

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до АТ «СК «КРАЇНА», в якій уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з АТ «СК «КРАЇНА» страхове відшкодування в розмірі 31 003,20 грн., пеню в розмірі 3 416,26 грн., збитки від інфляції у розмірі 17 395,99 грн, 3% річних в сумі 3 491,00 грн., витрати на проведення оцінки та складання Звітів у розмірі 3 500,00 грн., витрати на евакуацію та зберігання автомобіля в розмірі 5 240,00 грн., а всього просила стягнути з відповідача 64 046,45 грн.
Позов мотивований тим, що 13.08.2020 близько 20.00 год. на автодорозі «Київ-Іванків-Овруч» з боку смт. Димер у напрямку с. Димер Вишгородського району Київської області відбулась ДТП за участі автомобілів «Audi А8» д.н.зНОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3  та автомобілю «Fiat Doblo» д.н.з НОМЕР_2 , що належитьОСОБА_1  на праві власності. Внаслідок ДТПтранспортні засоби отримали механічніпошкодження з заподіянням шкоди. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.07.2021 р. кримінальне провадження № 12020110150000950 щодо ОСОБА_3   за ч. 1 ст. 286 КК України  було закритовідповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України та звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Як вбачається з тексту ухвали Вишгородського районного суду Київської області, постановленої у справі № 363/3782/20 від 23.07.2021, ОСОБА_3 вперше вчинив необережнийнетяжкий злочин, з потерпілим ОСОБА_4 примирився і завдані йому збитки добровільно відшкодував, про що останній заявив в суді. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3  була застрахована у страховика - АТ «СК «КРАЇНА» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4461358 (далі - Поліс), про це свідчить витяг з бази даних МТСБУ про дійсність дії полісу на дату ДТП. Згідно з Полісом № АР/4461358 розмір страхової суми за шкоду завдану майну на одного потерпілого становить 130 000,00 грн. Згідно зі ст.12 Закону про ОСЦПВВНТЗ розмір франшизи, не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи згідно з Полісом № АР/4461358 становить 00,00 гривень. Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону). Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону). Отже, в розумінні Закону про ОСЦПВВНТЗ, ДТП від 13.08.2020 року за участю транспортних засобів  ОСОБА_1 (позивача) та ОСОБА_3  є страховим випадком та передбачає для Страховика наслідки обумовлені ст. 22 Закону про ОСЦПВВНТЗ (відшкодування шкоди). На виконання ст. 33, 35 Закону про ОСЦПВВНТЗ позивач звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши всі необхідні документи. 09.10.2020 року страховиком було отримано заяву про виплату страхового відшкодування. Зазначене підтверджується листом Національного банку України №14-0004/94406 від 08.10.2021 року. Таким чином, позивачем подано весь необхідний пакет документів для отримання страхового відшкодування. 09.08.2021 страховиком отримано належним чином завірену ухвалу Вишгородського районного суду Київської області № 363/3782/20 від 23.07.2021, що також підтверджується листом Національного банку України № 14-0004/94406 від 08.10.2021. 03.09.2021 відповідачем (страховиком)на картковий рахунок відкритий на ім`я позивачабуло здійснено виплатустрахового відшкодування у розмірі 72 581,44 грн., однак з такою сумою позивач категорично не погоджується.  Згідно договору про проведення експертної оцінки № 2940 від 12.11.2020, 17.11.2020 складено Звіт№ 2940 про визначення вартостіматеріального збитку відповідно доякого ринкова вартість  транспортного засобу «Fiat Doblo» д.н.з  НОМЕР_2 до ДТП становила 148 863,85 грн,а вартість відновлювального ремонту становить 740 273,07 грн. Згідно Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №2940-1 від 01.12.2020 р ринкова вартість ТЗ «Fiat Doblo» д.н.з.  НОМЕР_2  після ДТП становить 38 178,56 грн. Позивач поніс витрати на проведення оцінки та складання Звітів № 2940 та №2940-1 у розмірі 3 500,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №470 від 01.12.2020 р. Отже, вартість матеріального збитку за знищення транспортного засобу «Fiat Doblo» д.н.з.  НОМЕР_2 становить 110 685,29 грн, що становить різницю між вартістю ТЗ до ДТП (148 863,85 грн.) та вартістю ТЗ після ДТП (38 178,56 грн.). Таким чином, розмір страхового відшкодування, що має бути виплачений відповідачем (Страховиком) позивачу становить 110 685,29 грн., однак, беручи до уваги, що відповідачем 03.09.2021 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 72 581,44 грн., то позивачу підлягає доплата у розмірі 38 103,85 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Звітів № 2940 від 17.11.2020 року та № 294-1 від 01.12.2020 року (110 685,29 грн.) та сплаченою частиною страхового відшкодування (72 581,44 грн.). У зв`язку з тимчасовим затриманням автомобіля «Fiat Doblo» д.н.з.  НОМЕР_2  для слідчих дій в кримінальному провадженні, з причини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 286 ККУкраїни, пошкоджений автомобільпозивача булоевакуйовано домісця тимчасовогозберігання на спеціальний майданчик, за що позивач понісвитрати у розмірі 1 600,00 грн., що підтверджується квитанцієюдо прибуткового касовогоордеру №29-10/6 від 29.10.2020 року. Також, позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 3 640,00 грн. за тимчасове зберігання на спеціальному майданчику ТЗ «FiatDoblo» д.н.з.  НОМЕР_2 та евакуацію з останнього до місця проживання позивача. Вказані витрати підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру №29-10/5 від 29.10.2010 року. Тобто, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі страховика також підлягає стягнення витрат за послуги стоянки (зберігання) та евакуацію у розмірі 5 240,00 грн. У зв`язку з тим, що 09.10.2020 страховиком було отримано заяву про виплату страхового відшкодування (тобто 90-денний граничний термін на виплату страхового відшкодування сплинув 09.01.2021), однак лише 09.08.2021 року страховиком отримано належним чином завірену ухвалу Вишгородського районного суду Київської області №363/3782/20 від 23.07.2021 року, то виплата страхового відшкодування мала б відбутись на наступний день після отримання ухвали суду. Позивач вважає початок дати прострочення виплати страхового відшкодування з наступного дня з дати отримання страховиком належним чином завіреної копії ухвали Вишгородського районного суду Київської області №363/3728/20, а саме 10.08.2021 по 03.09.2021 (здійснений платіж від страховика). Розрахунок пені: з 10.08.2021 року по 03.09.2021 року = 24 дні прострочення сума боргу: 103 564,64 грн. Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] х [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів] Пеня за 24 дні прострочення = 1 089,76 грн. Розрахунок витрат від інфляції з 10.08.2021 р. по 03.09.2021 р. = 24 дні прострочення, сума боргу - 103 564,64 грн. Збитки за від інфляції 24 дні прострочення =0 грн. Розрахунок 3% річних з 10.08.2021 р. по 03.09.2021 р. = 24 дні прострочення, сума боргу - 103 564,64 грн. 3% річних 24 дні прострочення = 204,0 грн. Крім того, оскільки 03.09.2021 р. страховик здійснив виплату страхового відшкодування не в повному обсязі, а лише 72 581,44 грн, та невідшкодованою частиною залишилося 38 103,85 грн. Позивач також розраховує пеню та штрафні санкції на недоплачену суму 38 103,85 грн. з наступної дати 04.09.2021. Отже, з 04.09.2021 по 07.02.2022 за 157 днів прострочення становить: пеня в розмірі 2 326,50 грн, з 04.09.2021 по 17.03.2025 за 1 290 днів прострочення становить: інфляція в розмірі 17 395,99 грн, з 04.09.2021 по 17.03.2025 за 1 290 днів прострочення становить: 3% річних в розмірі 3 287,0 грн. Таким чином, стягненню на користь позивача з відповідача підлягає недоплачене страхове відшкодування у розмірі 31 003,20 грн, пеня за 181 дні прострочення - 3 416,26 грн., збитки від інфляції за 1 314 дні - 17 395,99 грн., та 3% річних за 131 дні - 3 491, грн.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року в позові ОСОБА_1 до АТ «СК «КРАЇНА» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотка річних, інфляційних втрат відмовлено в повному обсязі.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнти позовні вимоги у повному обсязі. 
В огрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції у своєму рішенні у мотивувальній частині вдався лише до критики Звіту та не аргументував, в чому правильність розрахунків страховика. Крім того, враховуючи, що оцінка матеріального збитку є діяльністю спеціалістів, які мають відповідні технічні знання (оцінювачі та судові експерти), в той час як суд не володіє такими знаннями, суд в процесі розгляду справи призначав первинну та, після допиту експерта, вторинну експертизу, та не зазначив причини відхилення висновків експертів. 
Зауважує, що відповідно до Висновку експерта за результатом проведення додаткової судової експертизи № СЕ-19/111-24/66639-АВ від 11.02.2025 року, ринкова вартість транспортного засобу «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 до настання ДТП, що відбулась 13.08.2020 року станом на дату події - 13.08.2020 року становила 141 763,20 грн., а визнана обома учасниками вартість автомобіля «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП у розмірі 38 178,56 грн., то повний розмір страхового відшкодування за знищення ТЗ, що має бути виплачений страховою компанією складає 103 584,64 грн. (141 763,20 грн. - 38 178,56 грн.).
Оскільки АТ «СК «КРАЇНА» добровільно сплачено страхове відшкодування у розмірі 72 581,44 грн., то невиплаченою частиною страхового відшкодування залишається 31 003,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що відповідачем здійснено неповний розмір страхового відшкодування, позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Враховуючи, що витрати позивача на проведення оцінки та складання Звітів №2940 та №2940-1 відповідно до квитанції №470 у розмірі 3 500,00 грн були вимушені, враховуючи виплату страхового відшкодування не у повному обсязі, з метою доведення об`єктивного розміру завданого позивачу збитку, вказані вимушені витрати позивача на складання Звітів у розмірі 3 500,00 грн. підлягають компенсації відповідачем позивачу.
Що стосується стягнення з відповідача витрат за послуги стоянки (зберігання) та евакуацію у розмірі 5 240,00 грн., то слід зазначити, що автомобіль_«Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 є сумісною власністю позивача та її чоловіка ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_5 отримуючи автомобіль зі стоянки отримав квитанції на своє ім`я, проте вказані витрати підлягають компенсації позивачці на підставі п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Звертаю увагу суду, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає умову понесення цих витрат безпосередньо тільки власником та надання доказів понесення цих витрат саме власником. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає про право власника отримати страхове відшкодування за евакуацію транспортного засобу та його стоянку. Позивач надала докази розміру витрат на евакуацію транспортного засобу та стоянку автомобіля «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 13 серпня 2020 року, через що відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування позивачу за послуги стоянки (зберігання) та евакуацію у розмірі 5 240,00 грн.
Також підлягають задоволенню стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.
АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» через представника Усенка А.М. подано до суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
На думку відповідача рішення Подільського районного суду м. Києва від 27.10.2025 ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, тому не може погодитися з правомірністю доводів апелянта, щодо наявності підстав для його скасування, згідно поданої апеляційної скарги.
Враховуючи те, що дана дорожньо-транспортна пригода розглядалася у кримінальній справі 363/3782/20, АТ «СК «КРАЇНА» 22.12.2020 було повідомлено потерпілу особу листом за вих. № 24365, у т.ч., про зупинення строку для прийняття рішення відповідно до ст. 36.2. Закону.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було визначено АТ «СК «КРАЇНА» на підставі Звіту № 73700 від 30.11.2020 р. про оцінку вартості матеріального збитку ФОП ОСОБА_6 у розмірі 550 486,58 грн., при цьому, відповідно до вказаного звіту ринкова вартість ТЗ до пошкодження встановлена в розмірі 110 760,00 грн. 
01.09.2021 АТ «СК «КРАЇНА» було затверджено страховий акт щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 72 581,44 грн.
03.09.2021 АТ «СК «КРАЇНА» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 72 581,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26140 від 03.09.2021 року та не заперечується позивачем.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що апелянт в якості обґрунтування розміру заявлених позовних вимог посилався на Звіт про розрахунок ринкової вартості №2940-1 від 17.11.2020, складений ФОП ОСОБА_7 , відповідно до якого ринкова вартість пошкодженого автомобіля складала 148 863,85 грн.
Відповідач зауважує, що як судовим експертом Левченко С.О. під час підготовки Висновку № СЕ-19/111-23/23832-АВ від 16 серпня 2023 року, так і під час підготовки ФОП ОСОБА_6 на замовлення АТ «СК «КРАЇНА» Звіту № 73700 від 30 листопада 2020 року, визначення ринкової вартості об`єкта оцінки, було виконано у цілковитій відповідності до вимог Методики, оскільки з урахуванням принципу заміщення значення «Сд», щодо розрахункової формули наведеної у п. 7.4. Методики, відповідало ціні продажу ідентичного КТЗ, у відповідності до наведеної «ціни продажу» у довідковій літературі.
ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
Зазначає, що розрахунок страхового відшкодування визначений відповідачем на підставі Звіту №73700 про оцінку вартості матеріального збитку від 30.11.2020 року СОД ФОП ОСОБА_6 та висновок про вартість пошкодженого КТЗ №22875 від 30.08.2021 року СОД ФОП ОСОБА_8 визначений на підставі неналежних та недостовірних доказів.
Отже єдиним належним доказом ринкової вартості автомобіля позивача до ДТП є висновок експерта за результатом проведення додаткової судової експертизи №СЕ-19/111-24/66639-АВ від 11.02.2025 року, а відтак, апеляційна скарга позивача є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що порушень в діях Страховика не виявлено, що унеможливлює стягнення із відповідача додаткових грошових коштів в рахунок страхового відшкодування.
Суд вважав, що немає правових підстав для виплати страхового відшкодування - витрат на евакуацію транспортного засобу на користь позивача.
Щодо штрафних санкцій, які просить застосувати позивач у звязку невчасною, на його думку, виплатою страхового відшкдування, судом зазначено, що страховик виконав усі вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у порядку та строки, які визначені цим Законом, отже, вимоги позивача вважавбезпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони суперечать чинному законодавству України. 
З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.04.2020 між АТ «СК «КРАЇНА» та ПАТ «Банк Восток» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4461358, за яким забезпеченим є транспортний засіб «АUDI », державний знак  НОМЕР_1 .
13.08.2020 на автодорозі «Київ-Іванків-Овруч» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю, забезпеченого транспортного засобу «АUDI», державний знак  НОМЕР_1 , яким керував  ОСОБА_3 , та транспортного засобу «DAEWOOLANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував  ОСОБА_4 ,та транспортного засобу «FIAT DOBLO» державний реєстраційний номер  НОМЕР_4 , що належить  ОСОБА_1 .
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі № 363/3782/20 від 23.07.2021 кримінальне провадження № 12020110150000950 щодо  ОСОБА_3  за ч. 1ст. 286 КК України закритовідповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Речові докази по справі - автомобілі « АUDI », д.р.н. НОМЕР_1 ,«Деу Ланос» д.р.н.  НОМЕР_3 , «Фіат Добло» д.р.н.  НОМЕР_2 , залишено у володінні власників.
Як вбачається з вищевказаної ухвали, 13.08.2020 близько 20 год.  ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «АUDI», державний знак  НОМЕР_1  на автодорозі «Київ-Іванків-Овруч» з боку смт Димер у напрямку с. Демидів Вишгородського району на 42 км+141 м., діючи необережно в порушенняп. 13.1 ПДРУкраїни не дотримався безпечної дистанції і допустив зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» державний знак  НОМЕР_5 під керуванням  ОСОБА_4 , який від зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «Фіат Добло» державний номер  НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , що рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення потерпілому  ОСОБА_4 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді уламкового перелому передньої стінки правої гайморової пазухи, перелому нижньої стінки правої орбіти, перелому акраміального кінця правої ключиці, перелому верхнього кута лівої лопатки, саден тулубу та обличчя, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з діями водія  ОСОБА_3 й порушенням ним вимог п. 13.1. ПДР України. Дії  ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2020 АТ «СК «КРАЇНА» було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від Страхувальника, яке було зареєстровано за вх. № 17378/20 від 18.08.2020.
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката).
Випадки відмови страховика від здійснення страхової виплати визначені ст.991 ЦК України.
Статтею 8 Закону Україну «Про страхування» встановлено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає зв`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі; страховий ризик - це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознака ймовірності та випадковості настання.
Дані обставини є загальновідомими і, відповідно до ст. 82 ч.3 ЦПК України, доказуванню не підлягають.
Відповідно до п. 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання гостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
20.08.2020 АТ «СК «КРАЇНА» направило запит на адресу УПП у Київській області за №34/1358 щодо надання інформації та документів по зазначеній вище дорожньо-транспортній пригоді.
28.08.2020 року АТ «СК «КРАЇНА» отримало та зареєструвало за вхідним №18302/20 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілої особи.
Згідно із ст. 34.2. Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання даного випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
04.09.2020 в присутності довіреної особи власника пошкодженого транспортного засобу ставником Страховика  ОСОБА_9  було оглянуто пошкоджений транспортний засіб «FIATDOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 04.09.2020.
09.10.2020 АТ «СК «КРАЇНА» було отримано від потерпілої особи  ОСОБА_1 заяву на виплату страхового відшкодування за вх. № 22035.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32та/або37цьогоЗакону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16). Тому Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини другоїстатті 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 36.2. ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності ментів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового кодування (регламентної виплати) та виплатити його. 
Апеляційний суд зауважує, що пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування.
Так, згідно із ст. 36.2. Закону, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
З огляду на наведене, неприпустимим є нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму невиплаченого страхового відшкодування станом на даний час, оскільки питання відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу не вирішено та не ухвалено кінцевого процесуального рішення за фактом ДТП. І саме від дня набрання законної сили судового рішення розпочне перебіг строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачеві страхового відшкодування. 
Дана дорожньо-транспортна пригода розглядалася у кримінальній справі 363/3782/20, АТ «СК «Країна» 22.12.2020 було повідомлено потерпілу особу листом за № 24365, у т.ч., про зупинення строку для прийняття рішення відповідно до ст. 36.2. Закону.
Згідно Звіту № 73700 від 30.11.2020 про оцінку вартості матеріального збитку ФОП ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 550 486,58 грн, при цьому, відповідно до вказаного Звіту ринкова вартість ТЗ до пошкодження встановлена в розмірі 110 760,00 грн.
Відповідно п. 30.1 ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно ґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Отже в даному випадку відповідно до положень Закону транспортний засіб «FIAT DOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , вважається знищеним, оскільки вартість ремонту перевищила вартість транспортного засобу на момент ДТП.
Таким чином, виплата страхового відшкодування повинна здійснюватися на умовах ст. 30.2 Закону, відповідно до якої, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, 09.08.2021 р. АТ «СК «КРАЇНА» було отримано від потерпілої особи належним чином завірену ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23.07.2021 р., відповідно до якої водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, кримінальне провадження закрито.
Відповідно до висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 22875 ФОП ОСОБА_8 було визначено, що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП склала 38 178,56 грн.
Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Крім того, саме 09.08.2021 (отримання Ухвали - дата, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили) розпочався перебіг строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, керуючись ч. 30.2 ст. 30 Закону, враховуючи результати, отримані при приведенні експертних досліджень, розмір страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб було розраховано АТ «СК «Країна» наступним чином: 110 760,00 грн. - 38 178,56 грн. - 0,00 грн. = 72 581,44 грн., де: 110 760,00 грн. - вартість транспортного засобу до ДТП згідно із Звітом № 73700 ФОП ОСОБА_6 ; 38 178,56 грн. - вартість ТЗ після ДТП згідно з Висновком № 22875 від 30.08.2021 р.; 0,00 грн. - розмір франшизи за полісом.
01.09.2021 АТ «СК «КРАЇНА» було затверджено страховий акт щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 72 581,44 грн.
03.09.2021 р. АТ «СК «КРАЇНА» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 72 581,44 грн., що підтверджується платіжним врученням № 26140 від 03.09.2021 року.
Зважаючи на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій щодо прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки у даному випадку, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій. 
Щодо доводів апеляційної скарги про невірно розрахований судом розмір матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу, слід зазначити наступне. 
Так, на підтвердження своїх вимог апелянт посилався на Звіт про розрахунок ринкової вартості №2940-1 від 17.11.2020 року, складеного ФОП ОСОБА_7 , відповідно до якого ринкова вартість пошкодженого автомобіля складала 148 863,85 грн.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначаються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державногомайна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі - Методика).
Відповідно до п. 7.2. Методики, основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю «ринкова вартість». Використання зарубіжної довідкової літератури допускається у разі відсутності потрібної інформації у вітчизняних довідниках. Вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки.
Основним методом у межах порівняльного підходу є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ.
Відповідно до п. 7.12 Методики, для визначення вартості КТЗ, його складників, а також для складання калькуляції відновлювального ремонту у виняткових випадках (за відсутності необхідних довідкових даних) допускається використання відповідних вартісних даних аналогічних КТЗ.П. 1.6. Методики визначено, що колісний транспортний засіб ідентичний - КТЗ, основні ознаки і параметри якого (виробник, країна походження, тип, модель, конструкція привода тягових коліс, тип та робочий об`єм двигуна, тип коробки передач та інших складників силової передачі, габаритні розміри, рік виготовлення, технічні характеристики) відповідають ознакам конкретного КТЗ. Розбіжності можуть стосуватися комплектності та укомплектованості КТЗ, пробігу та технічного стану.Тобто, для обґрунтованого проведення оцінки КТЗ експерт (оцінювач) повинен брати до розрахунку дані ідентичного транспортного засобу тому, щодо якого проводиться оцінка. В даному випадку оцінювач ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 7.12. Методики, взяв до розрахунку дані не ідентичних пошкодженому транспортному засобу «FIAT DOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а аналогічні, що допускається лише у виняткових випадках, тобто коли немає серед розрахункових даних відомостей щодо ідентичного транспортного засобу.
За матеріалами наданого позивачем звіту вбачаємо, що ОСОБА_7 при створенні вибірки КТЗ, замість набору ідентичних транспортних засобів, тобто транспортних засобів із короткою базою (та, відповідно, з меншими габаритними розмірами) додав поряд із цим і аналогічні транспортні засоби - з довгою базою (з великими габаритними розмірами та за своєю ціною дорожчими, ніж із короткою базою). Колісна база - відстань між осями передніх і задніх коліс автомобіля або іншого колісного транспортного засобу. Щодо даного типу КТЗ, візуально вони відрізняються наступним чином:з короткою базою ТЗ має однакове по довжині скло бокової двері та задньої бокової частини, як на фото пошкоджений ТЗ позивача, а у ТЗ с довгою базою довжини скла задньої бокової частини значно більше довжини скла бокової двері.
У ОСОБА_7 була можливість провести розрахунки з урахуванням даних ідентичного транспортного засобу до транспортного засобу позивача, проте в порушення вимог Методики оцінювач обрав інший підхід до здійснення розрахунку в результаті якого завищено ринкову вартість транспортного засобу «FIAT DOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що і складає різницю між виплаченим Страховиком страховим відшкодуванням та сумою яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Апеляційний суд зауважує, що як судовим експертом Левченко С.О. під час підготовки Висновку № СЕ-19/111-23/23832-АВ від 16 серпня 2023 року, так і під час підготовки ФОП ОСОБА_6 на замовлення АТ «СК «КРАЇНА» Звіту № 73700 від 30 листопада 2020 року, визначення ринкової вартості об`єкта оцінки, було виконано у відповідності до вимог Методики, оскільки з урахуванням принципу заміщення значення «Сд», щодо розрахункової формули наведеної у п. 7.4. Методики, відповідало ціні продажу ідентичного КТЗ, у відповідності до наведеної «ціни продажу» у довідковій літературі.
Отже, при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги результати Висновку № СЕ-19/111-24/66639-АВ від 11 лютого 2025 року (додаткова експертиза), оскільки: вони суперечать висновкам за попереднім Висновком цього ж судового експерта (Висновок № СЕ-19/111-23/23832-АВ від 16 серпня 2023 року), а також на результати проведеного додаткового Висновку прямо вплинули ті докази, які надавала виключно сторона позивача, а саме відповідь від видавництва ТОВ «ІНТЕРНЕТ-РЕКЛАМА РІА» з пропозиціями продажу ідентичних транспортних засобів.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивачем надано докази, які містили в собі «пропозиції продажу», але не «ціни продажу».
Відповідно до ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. 
Крім того, щодо вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи, то п. 34.3. ст. 34 Закону визначено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Зазначає, що спеціальним Законом чітко визначено умови за яких у Страховика виникає обов`язок щодо відшкодування потерпілому витрат на проведення експертизи - порушення строків для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Будь яких інших умов та підстав для відшкодування таких витрат Закон не містить, а тому вимога апелянта про стягнення із страховика витрат не проведення експертизи є безпідставною. 
АТ «СК «КРАЇНА» було виконано вимоги п. 34.2 ст. 34 Закону в порядку та у строки визначені Законом (тобто, проведено огляд пошкодженого ТЗ у десятиденний строк з моменту отримання повідомлення потерпілої особи), а тому підстав для стягнення із Страховика витрат на проведення експертизи немає. 
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року по справі № 554/88/16-ц. Вказане вище підтверджує правомірність та обґрунтованість прийнятого Страховиком рішення щодо визначення суми страхового відшкодування, а також вказує на відсутність правових підстав як для стягнення із Страховика додаткової суми страхового відшкодування, так і витрат на проведення експертизи.
Крім того, щодо витрат на евакуацію транспортного засобу та його зберігання, то відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону, якою визначено порядок відшкодування шкоди у зв`язку із фізичним знищенням ТЗ, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної ) пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Так, з матеріали справи не містять доказів, що апелянт зверталась безпосередньо до страховика та надавала документи щодо евакуації транспортного засобу та його зберігання та заявляла вимогу щодо відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, витрати на евакуацію було здійснено не власником пошкодженого транспортного засобу «FIATDOBLO», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 .
В системному зв`язку ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України та ст.30 Закону слід дійти висновку, що позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, не було завдано майнової шкоди у зв`язку із евакуацією ТЗ, оскільки такі витрати було здійснено іншою особою.
За таких обставин у Страховика немає правових підстав для виплати страхового відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу на користь позивача.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.
Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна