ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1896/26 Справа № 199/17309/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, вилучених згідно протоколу огляду від 28.11.2025 року, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 15.12.2025 року близько о 14:10 години за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 66, ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів без марки акцизного податку.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, зазначивши, що вона не отримувала повідомлення про розгляд справи та не була присутня під час судового розгляду справи. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення на її адресу також не надходила. Про наявність постанови вона дізналася із сайту “Судова влада України” після отримання у мобільному застосунку “Дія” повідомлення про відкриття виконавчого провадження.
По суті просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують факт реалізації нею тютюнових виробів без марок акцизного податку. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зауважує, що матеріали справи не містять будь яких доказів на підтвердження факту отримання нею грошей (виручки) за реалізацію тютюнових виробів, зокрема, відсутні чеки з РРО про таку реалізацію та докази проведення працівниками поліції контрольної закупки.
Вказує, що грошові кошти, які були б отримані нею у випадку реалізації тютюнових виробів, в матеріалах справи відсутні і під час складання протоколу не вилучалися, при цьому санкція ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає як конфіскацію предметів торгівлі, так і виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
Звертає увагу, що відсутні у матеріалах справи і письмові пояснення свідків, або фото/відеозаписи на яких був би зафіксований факт продажу нею тютюнових виробів без марок акцизного податку.
Також посилається на істотні недоліки, допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки при викладенні суті правопорушення не було зазначено, яку саме норму закону порушено, оскільки стаття 156 КУпАП за своїм змістом є бланкетною.
Отже, вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що об`єктивна сторона правопорушення не розкрита в протоколі про адміністративне правопорушення, за вказаних обставин, протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не може бути доказом в розумінні ст.251 КУпАП.
Позиції учасників апеляційного процесу.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, в апеляційній скарзі просила розгляд апеляційної скарги здійснити без її участі особи, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаної особи.
Мотиви апеляційного суду.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07 січня 2026 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 15 травня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять жодної інформації стосовно направлення у строк, передбачений вимогами ст.285 КУпАП, тобто протягом трьох днів, копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 , з текстом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ознайомилася 13 травня 2026 року, а також враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. 
Аналізом доказів у справі встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував всі обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
За змістом ст. 279 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Так, положення ч. 1 ст. 156 КУпАП, що інкримінується  ОСОБА_1 , встановлюють відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівлі, зокрема тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
При цьому, стаття 156 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 156 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Однак, розкриваючи склад адміністративного правопорушення, посадова особа, яка склала протокол, не навела, якою саме нормою права (статтею закону) встановлюється заборона роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що а ні в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, а ні в оскаржуваному рішенні, не конкретизовано назву вилучених тютюнових виробів та їх кількість.
Отже, судом першої інстанції залишено поза увагою наведені недоліки, допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає роздрібну або оптову торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без марок акцизного податку.
Тому, для притягнення особи до відповідальності за ст. 156 КУпАП слід встановити, чи здійснювалась торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку та яка саме: роздрібна або оптова.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення  ОСОБА_1 торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, а також факту отримання грошей (виручки) за здійснення реалізації тютюнових виробів, не зафіксовано і самого факту реалізації вказаних товарів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, а грошові кошти, отримані  ОСОБА_1  за реалізацію товару, в матеріалах справи відсутні і під час складання протоколу не вилучалися.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не розкриває усю суть адміністративного правопорушення, не містить посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, які не дотримані  ОСОБА_1 , та порушення яких тягне за собою настання адміністративної відповідальності за дане правопорушення.
Допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, які, в свою чергу, є істотними й позбавляють можливості встановити факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу цього правопорушення.
Згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, місцевий суд дійшов передчасного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що  ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи та прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості  ОСОБА_1 , що з огляду на положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, виключає адміністративну відповідальність  ОСОБА_1 за вказаною правовою кваліфікацією. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити їй строк апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП— скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун