ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 травня 2026 року	Справа №160/34479/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації на особливий період" в частині призову громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надалі його було доставлено медичної установи для проходження ВЛК для встановленні стану придатності. Позивач вказує, що мав медичні документи, що підтверджують в нього наявність хвороби на підставі якої він може бути визнаний непридатним до військової служби про які він також зазначав комісії. Натомість позивача було визнано придатним до військової служби. Всі прохання позивача щодо проведення повторного медичного огляду були проігноровані. Фактично позивач не проходив ВЛК для встановленні стану придатності до військової служби. Загалом з моменту незаконного внесення інформації посадовими особами відповідача про порушення позивачем правил військового обліку та його розшуку до фактичного фізичного затримання посадовими особами відповідача, формального проходження ВЛК та направлення останнього до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби - був грубо порушений порядок та процес мобілізації загалом, який включає в себе певний перелік процедурних дій з призову військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : належним чином посвідчену копію наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації на особливий період" в частині призову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 . Витребувано у ВЧ НОМЕР_1 : належним чином посвідчену копію наказу ВЧ НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 до особового складу частини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів по справі №160/34479/25 задоволено частково. Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену: копію копії постанови військово-лікарської комісії, оформленої в формі довідки стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію акту проходження медичного огляду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідних лікарів; копію протоколу та постанови про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, винесеної до 06.11.2025 року, з доказами повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи; копію журналу відвідування ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стосується доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 з поміткою про час доставлення під час мобілізації останнього; копію довідки доставлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію з поміткою про час доставлення та час проходження комісії загалом.
Від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що з матеріалів особової справи молодшого лейтенанта ОСОБА_1 вбачається, що він визнаний придатним до проходження військової служби згідно висновку ВЛК від 31 жовтня 2025 року (п`ятниця) та тією ж датою призваний на військову службу по мобілізації в особливий період на підставі відповідного наказу. 1 листопада 2025 року (субота) в другій половині дня позивач був направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ). 3 листопада 2025 року (понеділок - перший робочий день після вихідних днів) наказом командира військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України (по стройовій частині) №237мтд від 03.11.2025 позивача - молодшого лейтенанта ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначеного на посаду офіцер секції S-6 (зв`язку) штабу зенітного ракетно-артилерійського дивізіону 01 листопада 2025 року (витяг з наказу додається). Таким чином позивач був призваний на військову службу по мобілізації 31 жовтня 2025 року, а з 1 листопада 2025 року він був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 НГУ (відповідача-2). Станом на дату 31 жовтня 2025 року (дата призову позивача співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ) позивач був у віці старше 25 років та молодше 60 років, тому за віком підпадав під категорію осіб, що підлягають мобілізації під час дії воєнного стану. Позивачем в свою чергу не було надано до матеріалів даної справи жодного належного та допустимого письмового доказу наявності у нього документу про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період або про непридатність його до проходження військової служби. Наказ командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 03.11.2025 №237мтд про зарахування молодшого лейтенанта ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення 01 листопада 2025 року у повній мірі відповідає нормам чинного законодавства України, прийнятий відповідальною службовою особою в межах повноважень та у спосіб, передбачені нормативно-правовими актами, зазначеними вище, а тому не підлягає скасуванню у судовому порядку.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що згідно з довідкою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2025-1031-2013-0895-7 від 31.10.2025 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний придатним до військової служби. Звертаємо увагу, що на момент призову ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_6 не надходило жодної інформації про оскарження постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була оформлена довідкою № 2025-1031-2013-0895-7 від 31.10.2025 р. 01 листопада 2025 р., оскільки ОСОБА_3 у встановленому законодавством порядку було визнано придатним за станом здоров`я до військової служби, ІНФОРМАЦІЯ_7 на виконання вимог Закону України «Про оборону України», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2024 р. № 560, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», від 14.07.2025 № 479/2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», було призвано ОСОБА_3 на військову службу. Не можна також залишити поза увагою, що позивач мав щонайменше 23 роки з останнього ВЛК самостійно надати медичні документи стосовно стану свого здоров`я до ВЛК, оскільки попередню ВЛК позивач пройшов ще 19.09.2002 р., та також був визнаний придатним до військової служби. Додані до позову копії медичних документів не дають підстав для висновку про незаконність призову ОСОБА_3 , оскільки сам факт придатності до військової служби за станом здоров`я позивачем не оскаржується. Крім цього, додані копії медичних документів не є свідченням непридатності позивача до військової служби та не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.
Від позивача надійшли додаткові докази.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року продовжено строк розгляду справи на 90 днів.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_5 від 23.04.1997р.
Згідно Довідки про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування центру комплектування та соціальної підтримки, гр. ОСОБА_1 був доставлений 01.11.2025 о 15:00 до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Порушення ВО з 11.03.2025 по 10.03.2026 коментар: Особу доставлено. Скасовано автоматично.
Згідно довідки ВЛК №2025-1031-2013-0895-7 від 31.10.2025 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 31.10.2025 ОСОБА_1 . Опис діагнозу: здоровий. На підставі статті графи ІІІ розкладу хвороб: придатний до військової служби.
Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_9 і відправлені у складі команди "3102" №7194 від 01.11.2025: п.1 молодший лейтенант ОСОБА_1 1980, ВОС 521305, ІПН НОМЕР_3 , ВЛК 31.10.2025 придатний, рекомендується до проходження військової служби.
Згідно Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 01.11.2025 №2041 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" наказано нижчепойменованих військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до поіменного списку №7194 від 01.11.2025, призвати на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправити до військової частини НОМЕР_4 : 1. молодший лейтенант, ОСОБА_1 , 1980, ВОС 521305, РНОКПП НОМЕР_6 .
Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_4 оператино-тактичного з`єднання - 2 корпусу національної гвардії України " ІНФОРМАЦІЯ_10 " (по стройовій частині) від 03.11.2025 №237 мтд, зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення: молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з ІНФОРМАЦІЯ_11 та призначеного на посаду офіцеру ..., 01 листопада 2025 року.
Також судом досліджена надана позивачем медична документація.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо призову позивача на військову службу та направлення для проходження військової служби ВЧ НОМЕР_1 . 
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду судом цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - Указ №69/2022).
Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції станом на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби та дотримання правил військового обліку.
Частиною п`ятою статті 1 Закону №2232-XII встановлено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії.
Відповідно до абзаців 1-4 частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі – Положення №402 в редакції на час виникнення спірних відносин).
Так, згідно з абзацом 1 пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби (абзаци другий-п`ятий пункту 1.2 глави 1 розділу I Положення №402).
Згідно з абзацами 1, 2, 4, 8, 9 пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі військово-лікарської експертизи, ведеться в паперовій або в електронній формі. Документування в електронній формі проводиться із застосуванням удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, електронної печатки та електронної позначки часу. Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія (ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно абзацу 5 підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Підпунктом 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 встановлено, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Згідно з підпунктом 2.5.11 пункту 2.5 розділу І Положення №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені.
Відповідно до підпунктів 2.8.1., 2.8.2 пункту 2.8 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП. Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК. Роз`яснення ВЛК регіону та ЦВЛК з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК ТЦК та СП. ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
Згідно з підпунктами 2.8.3, 2.8.4 пункту 2.8 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону. На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.
Разом з тим, згідно з підпунктами 3.3 та 3.4 глави 3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_13 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Отже, для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.1 розділу І Положення №402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. ВЛК регіону мають право приймати постанови згідно з Положенням №402, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Разом з цим, як встановлено абзацом 4 пункту 3.13 глави 3 розділу II Положення №402, у спірних та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Тобто, оскарженню у судовому порядку підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Як вбачається зі змісту доводів позову та встановлених у даній справі обставин, виникнення цього спору, фактично, обумовлене неналежним та протиправним, на думку позивача, проведенням медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_14 , внаслідок якого ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. Результат проведеного огляду оформлено довідкою ВЛК від 31 жовтня 2025 року №2025-1031-2013-0895-7.
Однак, зважаючи на положення підпункту 2.8.3 пункту 2.8 розділу І Положення №402, суд зазначає, що право на перегляд постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП надано ВЛК ТЦК та СП області.
Відтак, у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він особисто або в порядку представництва мав право звернутися до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_15 для перегляду рішення (постанови) ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_14 , оформленого довідкою від 31 жовтня 2025 року №2025-1031-2013-0895-7.
Суд наголошує, що Положення №402 не передбачають права особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП у судовому порядку. У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Натомість, як свідчать матеріали даної справи, позивач не звертався зі скаргою про протиправність дій/бездіяльності членів ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_14 під час проведення медичного огляду ні до ВЛК регіону, ні до ЦВЛК.
Доводи позивача про те, що медичний огляд був проведений військово-лікарською комісією неналежним чином, що полягало, зокрема, у не проведенні всіх аналізів, не здійсненні всіх обстежень, а також не дослідженням медичних документів, суд оцінює критично, виходячи з наступного.
Так, згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Крім цього, в контексті доводів позову в указаній вище частині суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18, згідно з яким до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає позивач під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки як зазначено вище, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка обґрунтованості висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року (справа №814/2722/16), від 12 лютого 2021 року (справа №820/5570/16).
Суд не володіє спеціальними медичним знаннями, необхідними для надання оцінки висновкам ВЛК про стан здоров`я військовозобов`язаного та ступінь придатності його до військової служби, оскільки це є суто питання медичної сфери. Законодавством передбачена можливість оскарження рішення ВЛК до ВЛК вищого рівня або безпосередньо до Центральної ВЛК. Саме ці органи військово-лікарської експертизи наділені повноваженнями переглядати по суті висновки ВЛК нижчого рівня.
Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень ВЛК районного (міського) ТЦК та СП на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали (належних доказів відносно цього не надано), суд констатує ненадання позивачем доказів дотримання ним вимог Положення №402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду.
Аналогічної позиції при вирішенні подібних спірних відносин дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, зокрема, у справах №560/8619/24 (постанова від 05 лютого 2025 року) та №560/3301/24 (постанова від 04 квітня 2025 року).
Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача, якими він обґрунтовує протиправність рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_14 , оформленого довідкою від 31 жовтня 2025 року №2025-1031-2013-0895-7.. Такі виходять за межі дослідження судом питання про законність дій (рішення) суб`єкта владних повноважень в контексті дотримання останнім норм матеріального права, натомість вимагають вирішенням судом питання про правильність чи неправильність установленого позивачу діагнозу, що належить до компетенції спеціалістів у відповідній медичній сфері.
Також суд звертає увагу на те, що під час проведення медичного огляду позивача ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_14 була сформована картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 відповідно до положень пункту 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402.
Зокрема, до її складу входили хірург, терапевт, невропатолог, психіатр, офтальмолог, лор. 
Кожним із названих спеціалістів наведені висновки про придатність позивача до військової служби, проставлені відповідні підписи та печатки у картці обстеження ОСОБА_1 .
Наведене спростовує твердження позову про те, що під час медичного огляду позивач не проходив медичне обстеження. 
Доводи позивача про те, що військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_14 не було враховано скарг позивача на стан його здоров`я, суд оцінює критично, адже на підтвердження факту подання відповідних скарг до ВЛК безпосередньо під час проведення медичного огляду позивачем не було надано суду жодних доказів.
Не можна також залишити поза увагою, що позивач мав щонайменше 23 роки з останнього ВЛК самостійно надати медичні документи стосовно стану свого здоров`я до ВЛК, оскільки попередню ВЛК позивач пройшов ще 19.09.2002 р., та також був визнаний придатним до військової служби.
Стосовно вимог позову про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову позивача на військову службу та скасування відповідного наказу про призов, то суд зазначає, що з огляду на встановлення ВЛК придатності позивача до військової служби та відсутність у нього підтвердження наявності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ІНФОРМАЦІЯ_6 правомірно було прийнято оскаржуваний наказ №2041 від 01.11.2025 року.
У контексті наведеного варто наголосити і на тому, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23.
З аналогічних міркувань суд відмовляє і в задоволенні вимог позову про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 .
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки в позові відмовлено повністю.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1) (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2) (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправними та скасування рішень,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова