ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/10660/25 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/546/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Рогальського В.М., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рогальського В.М. на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 9 листопада 2025 року о 22 год. 05 хв. в м. Запоріжжя, на вул. С.Серікова, 30, ОСОБА_1 , будучи особою, яка повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем Jeep Cherokee д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Рогальський В.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова прийнята судом з невірним застосуванням норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що обвинувачення ОСОБА_1 , яке викладене в протоколі серії ЕПР1 № 508422 полягає в керуванні транспортним засобом 9 листопада 2025 року о 22 годині 05 хвилин з ознаками наркотичного сп`яніння та відмові від огляду на стан даного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Однак зауважує, що з відеозапису подіє вбачається, що підозру особі в стані наркотичного сп`яніння, інспектор поліції обґрунтовує ознаками алкогольного сп`яніння, визначені п. 3 розділу 1 наказу МВСУ № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, які відеозаписом не підтверджуються.
Звертає увагу, що відеозаписом з бодікамери №471249 зафіксовано як 9 листопада 2025р. о 22:12 годині, інспектор пропонує особі, не надаючи направлення, пройти огляд в медичному закладі у лікаря нарколога за адресою - вул. Сєдова б. 30. Проте, за вказаною інспектором адресою перебуває торговий заклад «Арман мебель». 
Отже захисник вважає, що інспектором патрульної поліції не було заявлено законної вимоги ОСОБА_1 в установленому порядку пройти медичний огляд в дозволеному закладі охорони здоров`я, а тому дії водія не можуть бути кваліфіковані як відмова від проходження медичного огляду в меблевому маркеті, та як наслідок відсутній і склад правопорушення, викладений в протоколі. Крім того, відеозапис події не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить доказів висловленої вимоги.
Вважає, що наведені обставини свідчать про порушення працівниками патрульної поліції Інструкції № 1452/735. 
Посилається на те, що до протоколу додано направлення, що складено 09.11.2025 р. о 22:12 годині, яке не відповідає затвердженому бланку в додатку 1 до наказу МВСУ та МОЗУ №1452/735. Відеозаписом з бодікамери 471249 не підтверджується складання направлення о 22:12 годині, а тим більш надання цього направлення ОСОБА_1 і доставлення останнього в законний медичний заклад. 
О 23:19:55 годині ОСОБА_1 , заявляє що пройде огляд, тільки просить надати йому направлення на огляд. 
О 23:37 годині змінено раніше складений протокол, через помилки, допущені поліцейським. 
О 22:38 годині 09.11.2025р., на відеозаписі з бодікамери 471249, поліцейський на повторну вимогу особи (заявлену о 22:35:33) тільки починає складати направлення, вносячи в нього неправдиві дані, але не надає його для проходження огляду. Направлення поліцейського має додаткові графи, та інше формулювання чинних граф, що суперечить зазначеному додатку 1. Також в ньому зазначено про огляд проведений за допомогою - алкотест драгер 6820, через що вказано ознаки саме алкогольного сп`яніння (всупереч п. 12 розділу 2 наказу МВСУ та МОЗУ № 1452/735). Номер приладу драгеру 6820, не вказаний. При цьому, інспектор в направленні поставив власний підпис про те, що доставив особу о 22:12 годині 09.11.2025р., до медичного закладу, що є фальсифікацією документу і спростовується відеозаписом. 
О 23:50 годині ОСОБА_1 , питає інспектора чому взагалі складено три протоколи (четвертий перебував в руках у особи), і далі пише пояснення. Поліцейські нічого з приводу чотирьох протоколів не пояснюють, але надають аркуш для написання пояснення, а самі йдуть писати рапорт і складати направлення. 
О 23:54 годині 09.11.2025р., вже після складання протоколу серії ЕПР1 №508422, поліцейський нарешті складає направлення і задає питання своєму колезі: «Чи ми віддаємо направлення особі?», на що іншій поліцейський каже: «Ні, а навіщо воно йому?». 
О 00:27 годині 10.11.2025р., відеозапис переривається, однак поліцейський не закінчив складати рапорт, а особа своє пояснення. Разом із цим, рапорт і направлення складено за межами складання протоколу серії ЕПР1 №508422, а отже і поза контролем ОСОБА_1 , що свідчить про те, що направлення не може доказом в справі, однак вказана обставина не врахована судом першої інстанції.
Наголошує, що поліцейським не ознайомлено особу з положеннями Закону в частинні того, за що саме настає відповідальність, а тому останній скористався своїм службовим становищем та вийшов за межи своїх повноважень, що є підставою відсутності складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, захисник просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2026 року. Прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду справи адвокат Рогальський В.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що ознаки сп`яніння, зазначені поліцейським в направленні до закладу охорони здоров`я, не відповідають відеозапису, а тому вказане направлення не може бути визнано належним та допустимим доказом. Крім того, зазначена в направленні адреса закладу охорони здоров`я не відповідає дійсності. Посилаючись на практику Верховного суду вказав, що рапорт поліцейського не є доказом вини у вчиненні правопорушення.
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що не вживає ні алкогольних напоїв, ні наркотичних речовин, під час спілкування з працівниками поліції поводив себе адекватно, виконував всі вимоги поліцейського.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 508422 від 9 листопада 2025 року підтверджується:
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2025 р., згідно якого у ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 5);
- довідкою даних підсистеми «Адмінпрактика», відповідно до якої ОСОБА_1 має повторність за ст. 130 КУпАП, оскільки постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2025 року був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с 6);
- постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили 22 серпня 2025 року (а.с.41-48);
- відеозаписом події, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначеній в протоколі день та час, його зупинка на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Під час спілкування та перевірки документів водія, поліцейський встановив, що ОСОБА_1 відповідно до рішення суду позбавлений права керування транспортним засобом та виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, оголосив їх. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Згода водія пройти запропонований огляд. Однак, коли поліцейський Є.Е пропонує ОСОБА_1 сісти до службового автомобілю для його доставлення до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 повідомляє, що не поїде без собаки, яка перебуває в салоні його автомобіля. Слідує роз`яснення поліцейським про неможливість взяти із собою собаку, яка відноситься до бійцівської породи, а отже є джерелом підвищеної небезпеки. На прохання ОСОБА_1 йому надано час для телефонної юридичної консультації. Проте, ОСОБА_1 так і не надає згоду пройти огляд в закладі охорони здоров`я (а.с. 10).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Твердження сторони захисту, що направлення водія на виявлення стану сп`яніння не відповідає затвердженому додатку 1 до наказу МВСУ та МОЗУ №1452/735 та в якому вказана невірна адреса закладу охорони здоров`я, суддя апеляційної інстанції відхиляє. Вказане направлення складено відповідно до вимог додатку 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015№ 1452/73, в якому працівником поліції вказані дата та час його складання, зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, інформація про те, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою, назва закладу охорони здоров`я. 
Внесення відомостей щодо місцезнаходження закладу охорони здоров`я не передбачене в додатку 1 Інструкції №1452/735, внаслідок чого такі відомості і не вносились до направлення співробітником поліції.
Одночасно слід зазначити, що законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що з відеозапису події вбачається підозра особі в стані наркотичного сп`яніння, яку інспектор поліції обґрунтовує ознаками алкогольного сп`яніння не є слушними, оскільки спростовуються відеозаписом події.
Так, з дослідженого відеозапису події вбачається, що поліцейським були виявленні у ОСОБА_1 та оголошенні ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя (час запису 00:08:54), які відносяться до ознак наркотичного сп`яніння та узгоджуються з ознаками, вказаними поліцейським у відповідному направленні.
Суддя апеляційного суду погоджується з доводами апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, разом з цим в даній справі наявні і інші докази, які в сукупності з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Рогальського Володимира Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/11060/25