Справа № 712/1528/26
Провадження № 2/708/401/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Коллект Центр" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 38 225,00 грн.
На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 04.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1  був укладений договір про споживчий кредит № 4551436.
Відповідно до п. 1.2 - п. 1.4 договору сума кредиту становить 5 000,00 грн, строк кредитування - 18 днів, дата повернення кредиту і сплати комісії та процентів - 22.09.2021. Відповідно до п. 1.5.2 договору процентна ставка визначена у розмірі 1,25 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 550,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово.
Пунктом 1.6. договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту.
29.11.2021 був укладений договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4551436.
10.01.2023 був укладений договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3801537.
Загальний розмір заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами за користування кредитом за договором № 4551436 від 04.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 38 225,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги становить 32 675,00 грн, заборгованість за комісією - 550,00 грн.
Наведене стало підставою для звернення до суду, тому просить суд стягнути із відповідачки наявну заборгованість та відшкодувати понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2026 вказана справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області. 
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.04.2026 позовна заява залишена без руху із наданням позивачеві часу на усунення виявлених у ній судом недоліків.
На виконання ухвали суду від представниці позивача - за посадою Ткаченко М. М. засобами електронного зв`язку із використанням системи "Електронний суд" 24.04.2026 надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.04.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Під час підготовки справи до судового розгляду судом установлено, що відповідачка не скористалася правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк. Жодних заяв або клопотань суду не надала. У свою чергу представниця позивача проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України), такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як установлено судом, 04.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1  був укладений договір про споживчий кредит № 4551436.
Відповідно до п. 1.2 - п. 1.4 договору сума кредиту становить 5 000,00 грн, строк кредитування - 18 днів, дата повернення кредиту і сплати комісії та процентів - 22.09.2021. Відповідно до п. 1.5.2 договору процентна ставка визначена у розмірі 1,25 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 550,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово.
Пунктом 1.6. договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту. Порядок пролонгації строку кредитування обумовлений сторонами в п. 2.3. договору. 
Відповідно до п. 6.1. цей договір укладений сторонами у електронній формі в особистому кабінеті позичальника. 
Згідно з п. 6.3. договору позичальник, приймаючи пропозицію товариства, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами та підтверджує, що він ознайомився із умовами договору та зобов`язується їх неухильно дотримуватися.
Відповідачка ОСОБА_1 була ідентифікована ТОВ "Мілоан", що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію.
Як установлено з квитанції № 1753998869 згідно з договором № 4551436від 04.09.2021 на номер карти НОМЕР_1 перераховані грошові кошти в сумі 5 000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан»станом на 21.11.2021 загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4551436становить 16 475,00 грн, куди входить: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 10 925,00 грн, комісія - 550,00 грн.
29.11.2021 був укладений договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за договорами кредиту та позики до позичальників, в тому числі за договором № 4551436.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 до фактора - ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги за договором № 4551436відносно ОСОБА_1 на загальну суму 16 250,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 10 925,00 грн, комісія - 550,00 грн. 
10.01.2023 був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за договорами кредиту та позики до позичальників, в тому числі за договором № 4551436. 
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 до фактора ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором № 4551436відносно ОСОБА_1 в загальні сумі 38 225,00 грн, з яких тіло кредиту становить 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 32 675,00 грн, комісія - 550,00 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» за договором № 4551436ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 заборгувала 38 225,00 грн, з яких тіло кредиту становить 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги – 10 925,00 грн, комісія - 550,00 грн, додатково нараховані відсотки за кредитом - 21 750,00 грн. 
Суд зауважує, що відсотки за кредитом у розмірі 21 750,00 грн нараховані позивачем після укладення договору про відступлення прав вимоги без належного обґрунтування правомірності цих нарахувань. 
Водночас суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачка ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором перед первісними кредитором та фактором не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед позивачем.
Разом із тим, перевіряючи розмір заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4551436від 04.09.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою, суд не може погодитися із розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, що обґрунтовується таким.
Під час укладення кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Під час укладення договору про споживчий кредит № 4551436від 04.09.2021 сторони узгодили, що строк кредитування становить 18 днів з 04.09.2021 (п. 1.3. договору), датою повернення кредиту п. 1.4. договору визначено 22.09.2021.
Доказів того, що позичальниця ініціювала продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
Під час аналізу матеріалів справи судом установлено, що належні та допустимі докази пролонгації договору про споживчий кредит № 4551436від 04.09.2021 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація, за умовами договору, могла мати місце шляхом здійснення платежів на користь позивача, в тому числі у виді сплати комісії за управління та обслуговування кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальниця у період з дати укладення договору від 04.09.2021 і до 21.11.2021 не здійснила жодної оплати в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами, тілом кредиту чи комісією.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 18 днів, який був визначений у пункті 1.2 договору про споживчий кредит № 4551436від 04.09.2021.
У зв`язку із цим, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні.
Ураховуючи наведене під час розгляду справи судом установлені підстави для проведення власних розрахунків процентів за користування кредитними коштами протягом визначеного умовами договору строку кредитування, розмір яких становить 1 125,00 грн (5 000,00 грн х 1,25 %/дн х 18 дн) та підлягає стягненню з відповідачки. 
Суд зауважує, що згідно з 1.5. договору проценти за користування кредитом саме у розмірі 1 125,00 грн або 1,25 %/дн погоджені сторонами.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Відтак, подані позивачем розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» за договором № 4551436від 04.09.2021 та витяг з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості.
За таких обставин суд дійшов висновку, що після укладення кредитного договору первісний кредитом належним чином та у повному обсязі виконав його умови та перерахував кредитні кошти у визначеному умовами договору розмірі на картковий рахунок відповідачки. Після заміни фактора та кредитора у зобов`язанні право вимоги погашення боргу перейшло до позивача у справі. Допущені відповідачкою порушення умов договору у частині своєчасності та повноти перерахування сплати коштів у рахунок погашення кредиту, комісії та процентів за користування ним порушує права позивача, як нового кредитора відносно нього. І таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у цій частині заявлених вимог зі стягненням на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4551436від 04.09.2021 у визначеному судом розмірі, а саме заборгованості зі сплати тіла кредиту в розмірі 5 000,00 грн, комісії у розмірі 550,00 грн та заборгованості зі сплати процентів у визначеному судом та умовами договору розмірі в сумі 1 125,00 грн, а всього 6 675,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог (17,46 %), стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягають понесені ним витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 464,86 грн. 
Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
При зверненні до суду із даної позовної заявою позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 13 000 грн. 
На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ "Коллект центр" та Адвокатським об`єднанням "Лігал ассістанс"; копію заявки на надання юридичної допомоги № 508 від 01.12.2025, копію витягу з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вони також підлягають стягненню з відповідачки на користь ТОВ "Коллект центр" пропорційно задоволеним вимогам (17,46 %) у сумі 2 269,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 203, 205, 509, 512, 514, 625, 626, 638, 1046, 1054 ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", ЗУ "Про електронний цифровий підпис", ЗУ "Про споживче кредитування", ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4551436від 04.09.2021 за тілом кредиту - 5 000,00 грн, за процентами - 1 125,00 грн, заборгованість за комісією - 1 000,00 грн, в загальному розмірі 6 675,00 грн (шість тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 00 коп.).
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судовий збір в сумі 464,86 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 269,80 грн, а всього 2 734,66 грн (дві тисячі сімсот тридцять чотири гривні 66 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники та їх адреси:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ: 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306);
Представниця позивача: Ткаченко Марія Миколаївна (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306);
Відповідачка: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ