Справа № 589/3879/25 
Провадження № 2/589/1194/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Прачук О.В., 
за участю секретаря судового засідання Носовської В.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
-про визнання батьківства, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства. Свої вимоги мотивувала тим, що з початку 2024 року перебувала у відносинах з відповідачем ОСОБА_2 , з яким вела спільне господарство та побут. Під час спільного проживання у них народився син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, батьком дитини був записаний ОСОБА_3 , який фактично не є біологічним батьком та, з яким позивачка перебувала до 18 липня 2024 року у зареєстрованому шлюбі. Після народження дитини, відповідач ОСОБА_2 не надав згоду на підписання заяв для визначення походження спільного сина. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник – адвокат Колошкін П.І. надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 , який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в тому числі і через розміщення оголошення на сайті Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повторно в судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача щодо позову до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву до суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Згідно ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущення.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.
На доведення заявлених позовних вимог позивачем надані документи, а саме: копія паспорта громадянина України позивача, копія паспорта відповідачів, копія рішення суду від 18.07.2024 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Проте, позивачем не надано докази народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого вирішується питання про батьківство ОСОБА_2 . 
Зважаючи на вказане, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів народження дитини щодо якої заявлено позов про визнання батьківства. 
Оскільки позов не підлягає задоволенню, то судовий збір залишається за позивачем.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 141, 211, 259, 263, 264, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       О.В.Прачук