Справа №947/2838/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року в розмірі 10362,49 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати з оплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №8536352, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а споживач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання за умовами кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти.
В подальшому, на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26 березня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло належне первісному кредитору право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до боргу відповідачки за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року. Через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором №8536352 утворилася заборгованість у розмірі 10362,49 грн, яка складається з: 2328,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 8034,49 грн - заборгованості за процентами та 0,00 грн - заборгованості за комісією. У зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позов, стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати.
До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, будучи двічі належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про її виклик (а.с. 14, 16), у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, тобто постановляє заочне рішення.
Суд, на підставі частини першої статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №8536352.
Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, визначеної п.1.4 договору.
Згідно з п.1.2 договору сума кредиту становить 7000,00 грн.
Відповідно до п.1.3 договору кредит надається загальним строком на 100 днів з 04.08.2023 року та складається з пільгового періоду і поточного періоду.
Згідно з п.1.3.1 договору пільговий період становить 10 днів, настає з дати видачі кредиту та завершується 14.08.2023 року.
Відповідно до п.1.3.2 договору поточний період становить 90 днів, настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду, та завершується 12.11.2023 року, тобто у дату остаточного погашення заборгованості.
Згідно з п.1.4 договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу — 14.08.2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості — 12.11.2023 року.
Відповідно до п.1.5 договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 7,00 грн, а загальні витрати позичальника за кредитом за весь строк кредитування складають 18907,00 грн. При цьому орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7007,00 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 25907,00 грн.
Згідно з п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 0,00 грн та нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 7,00 грн та нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Згідно з п.1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 18900,00 грн та нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до п.1.6 договору тип процентної ставки за договором є фіксованим.
Згідно з п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням платіжної картки НОМЕР_1 *22.
Відповідно до п.2.2.1 договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, визначених п.п.1.5.1–1.5.3 договору, у строки, визначені п.1.4 договору.
Таким чином, зі змісту договору про споживчий кредит №8536352 від 04.08.2023 року вбачається, що сторони погодили суму кредиту, строк користування кредитом, поділ строку кредитування на пільговий і поточний періоди, дату остаточного погашення заборгованості, розмір комісії, порядок і розмір нарахування процентів, фіксований тип процентної ставки, безготівковий спосіб надання кредитних коштів, а також обов`язок відповідачки повернути кредит і сплатити передбачені договором платежі у визначені договором строки.
Судом досліджено додаток №1 до договору про споживчий кредит №8536352 від 04.08.2023 року, який є графіком платежів. Із цього документа вбачається, що на дату повернення кредиту 12.11.2023 року загальна вартість кредиту становить 25907,00 грн, з яких: 7000,00 грн — сума кредиту, 0,00 грн — комісія за надання кредиту, 18907,00 грн — проценти за користування кредитом. Зазначений графік платежів конкретизує грошовий обов`язок відповідачки на момент належного виконання договору та підтверджує, що відповідачка була ознайомлена із сумою кредиту, розміром процентів, строком їх сплати, датою повернення кредиту та загальною вартістю кредиту для споживача.
Із паспорта споживчого кредиту, який надавався споживачу до укладення договору про споживчий кредит, вбачається, що відповідачці до моменту укладення договору була надана інформація про основні умови кредитування, зокрема про суму кредиту, строк кредитування, спосіб надання кредитних коштів, тип процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір комісії та інші істотні умови, які мають значення для прийняття споживачем рішення про укладення кредитного договору.
Паспорт споживчого кредиту у сукупності з кредитним договором та додатками до нього підтверджує, що відповідачка до укладення договору мала можливість ознайомитися з умовами кредитування, розміром платежів, строками їх внесення, загальною вартістю кредиту та наслідками невиконання договору.
Судом також досліджено анкету-заяву на кредит №8536352 від 04.08.2023 року, з якої вбачається, що відповідачка під час оформлення кредиту надала первісному кредитору свої персональні та контактні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, дату народження, паспортні дані, адресу реєстрації та проживання, номер мобільного телефону, а також реквізити платіжної картки, на яку мали бути перераховані кредитні кошти. Наявність такої анкети-заяви підтверджує, що оформлення кредиту здійснювалося із використанням даних відповідачки, необхідних для її ідентифікації, укладення договору та подальшого перерахування кредитних коштів.
Оцінюючи належність та допустимість доказів укладення кредитного договору, суд виходить з того, що такий договір було укладено в електронній формі, а тому факт його укладення має встановлюватися з урахуванням положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній формі. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч.ч.3, 6, 8, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та прийняття такої пропозиції другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції у порядку, визначеному законом. Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що його укладення здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт кредитодавця. Електронна ідентифікація споживача здійснювалася при вході споживача в особистий кабінет, у тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону позичальника, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Відповідно до п.7.1 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, виникають з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» вбачається, що під час укладення кредитного договору №8536352 від 04.08.2023 року первісним кредитором було здійснено ідентифікацію відповідачки як позичальниці, а прийняття нею умов договору підтверджено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, направленим на зазначений нею номер мобільного телефону. 
Суд враховує, що кредитний договір, додатки до нього, паспорт споживчого кредиту, анкета-заява на кредит та довідка про ідентифікацію у своїй сукупності підтверджують послідовність дій, необхідних для укладення електронного договору: надання персональних даних та реквізитів банківської картки, ознайомлення з умовами кредитування, отримання одноразового ідентифікатора, введення такого ідентифікатора та акцепт умов договору. Така сукупність доказів свідчить про волевиявлення відповідачки на укладення договору саме на тих умовах, які викладені у договорі №8536352 від 04.08.2023 року та додатках до нього.
Введення відповідачкою одноразового ідентифікатора з метою підписання кредитного договору є дією, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та умов самого договору прирівнюється до підписання договору власноручним підписом у письмовій формі. Тому суд приходить до висновку, що договір про споживчий кредит №8536352 від 04.08.2023 року був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 належним чином, у письмовій електронній формі.
Подібні правові висновки щодо електронної форми договору викладено Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 20 червня 2022 року у справі №757/40396/20, від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21, у яких суд касаційної інстанції виходив з того, що електронний договір, укладений шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умови підтвердження відповідної ідентифікації особи та прийняття нею умов договору, є належним способом укладення договору у письмовій формі.
Факт виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредитних коштів позивач підтверджує платіжним дорученням №106856004 від 04.08.2023 року, згідно з яким Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було перераховано ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 7000,00 грн за договором №8536352 на рахунок з використанням платіжної картки НОМЕР_1 *22.
Крім того, зазначені у платіжному дорученні відомості про отримувача коштів, а саме прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, її РНОКПП та маска платіжної картки, узгоджуються з даними кредитного договору, анкети-заяви на кредит, паспорта споживчого кредиту та довідки про ідентифікацію.
За таких обставин суд оцінює наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку і доходить висновку, що вони підтверджують факт укладення відповідачкою кредитного договору, її ідентифікацію як позичальниці, оформлення заяви на отримання кредиту, зазначення реквізитів платіжної картки для зарахування кредитних коштів, а також здійснення первісним кредитором переказу коштів у сумі 7000,00 грн за кредитним договором №8536352.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивачем надано достатню сукупність письмових доказів, які підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору в електронній формі, ідентифікацію відповідачки як позичальниці, оформлення нею заяви на отримання кредиту, зазначення реквізитів платіжної картки для зарахування кредитних коштів, а також здійснення первісним кредитором переказу коштів у сумі 7000,00 грн за кредитним договором №8536352.
Водночас після отримання кредитних коштів у відповідачки виник зустрічний обов`язок виконати умови кредитного договору, тобто повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, у визначений договором строк.
Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона, тобто боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, тобто кредитора, певну дію, зокрема передати майно, сплатити гроші тощо, або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка у встановлений договором строк кредитні кошти не повернула, проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплатила, доказів належного виконання договору, повного або часткового погашення заборгованості, оспорення договору чи розрахунку заборгованості суду не надала.
Із виписки з особового рахунка за кредитним договором №8536352 від 04.08.2023 року вбачається, що станом на 05.01.2026 року за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 10362,49 грн, яка складається з: 2328,00 грн - простроченої заборгованості за сумою кредиту, 8034,49 грн - простроченої заборгованості за відсотками та 0,00 грн - простроченої заборгованості за комісією.
Суд враховує, що заявлений до стягнення розмір заборгованості підтверджується випискою з особового рахунка та розрахунком заборгованості, а умови кредитного договору підтверджують погодження сторонами платності кредиту, розміру процентів, відсутність комісії та строків виконання зобов`язання. Відповідачкою контррозрахунку заборгованості не подано, доказів неправильності нарахування процентів, сплати боргу чи припинення зобов`язання іншим способом суду не надано.
Позивачем також вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема відповідачці направлялася претензія про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року, однак заборгованість відповідачкою добровільно погашена не була.
Судом також встановлено, що після укладення кредитного договору та виникнення у відповідачки грошового зобов`язання відбулася заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, 26 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як новим кредитором, було укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких визначений у відповідному реєстрі боржників.
З аналізу договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26 березня 2024 року, акта приймання-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників убачається, що право вимоги за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 , було передано Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Витяг з реєстру боржників містить дані щодо відповідачки, номер її кредитного договору, дату переходу права вимоги та розмір заборгованості, право вимоги за якою було передано новому кредитору.
Доказів того, що договір відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26 березня 2024 року визнаний недійсним, розірваний, припинений або що право вимоги за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року не перейшло до позивача, матеріали справи не містять. Відповідачкою таких доказів суду також не подано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є належним позивачем у даній справі, оскільки саме до нього перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року.
Крім того, кредитний договір №8536352 від 04 серпня 2023 року недійсним у судовому порядку не визнавався, доказів його несанкціонованого укладення від імені відповідачки, повного погашення заборгованості або припинення зобов`язання іншим способом матеріали справи не містять.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року в загальному розмірі 10362,49 грн, яка складається з 2328,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 8034,49 грн заборгованості за процентами та 0,00 грн заборгованості за комісією, є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України" (заява №19336/04, п.269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено наступне.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, поведінку сторони під час розгляду справи, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ», ордер на надання правничої допомоги, акт наданих послуг правової допомоги, детальний опис наданих послуг до вказаного акту, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093, а також інші документи, що підтверджують повноваження представника позивача.
Із зазначених документів убачається, що правнича допомога надавалася саме у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №8536352 від 04.08.2023 року, а Адвокатське об`єднання «АПОЛОГЕТ» є зареєстрованою юридичною особою, представником позивача виступає адвокат Усенко Михайло Ігорович.
Із змісту акту наданих послуг та детального опису наданих послуг убачається, що позивачем заявлено до відшкодування 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за комплексний супровід справи про стягнення заборгованості щодо відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №8536352. Детальний опис наданих послуг містить перелік виконаних адвокатом робіт, зокрема усну консультацію щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складання позовної заяви та подання заяви до суду.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідачки, суд враховує не лише факт їх документального підтвердження, але й критерії співмірності, розумності та необхідності таких витрат. При цьому суд бере до уваги, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, не є складною за характером спірних правовідносин, не потребувала значного обсягу додаткових процесуальних дій, подання великої кількості заяв по суті спору, участі представника у судових засіданнях чи формування нової або складної правової позиції, оскільки спір стосується типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а судова практика з даної категорії справ є усталеною.
Крім того, суд враховує ціну позову, характер спору, обсяг фактично наданих послуг, типовість підготовлених процесуальних документів, відсутність необхідності у тривалому судовому розгляді та те, що справа не містить складних фактичних або правових питань, які б об`єктивно вимагали значного обсягу часу адвоката.
Аналізуючи докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх відповідність критерію реальності адвокатських послуг та співмірності складності справи, враховуючи характер спору, обсяг фактично наданих послуг, витрачений адвокатом час, а також принцип розумності та пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн є завищеним і не відповідає критерію співмірності. За таких обставин суд вважає, що до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме у розмірі 4000,00 грн, а у задоволенні вимоги про стягнення решти витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн слід відмовити.
Крім того, позивачем були понесені також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн за подання позовної заяви, що підтверджується платіжною інструкцією №2112 від 12 січня 2026 року.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також 2662,40 грн судового збору.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 133, 137, 141, 247, 263, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №8536352 від 04 серпня 2023 року в розмірі 10362,49 грн (десять тисяч триста шістдесят дві гривні 49 копійок), яка складається з: 2328,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 8034,49 грн - заборгованості за процентами та 0,00 грн - заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи, згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів, код ЄДРПОУ 35234236.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України у формі картки № НОМЕР_3 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду     Оборонова І.В.