ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/6870/25 (904/337/26)
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів: Золотарьової Я.С., Фещенко Ю.В. 
у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026, суддя Соловйова А.Є. 
у справі №904/6870/25 (904/337/26)
за позовом Державного агентства лісових ресурсів України, м. Київ 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро 
про стягнення заборгованості за Договором поставки
в межах справи №904/6870/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІДАН ЦЕНТР", м. Харків 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ", м. Дніпро
про визнання банкрутом

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Державне агентство лісових ресурсів України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" про стягнення заборгованості за Договором поставки №38 від 23.12.2021 в сумі 173 061,00 грн.
В обґрунтування позову вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" неналежним чином виконало умови договору поставки, а саме станом на дату звернення до господарського суду з позовною заявою, Відповідач не поставив Позивачу бензин А-95 - 1 240 літрів (із розрахунку 1 600 - 360) на суму 37 386,00 грн., в тому числі ПДВ (із розрахунку 1 240 * 30,15 грн.) та дизельне паливо Євро - 4 500 літрів (із розрахунку 5 000 - 500) на суму 135 675,00 грн., в тому числі ПДВ (із розрахунку 4 500 * 30,15 грн.).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/6870/25 (904/337/26) відмовлено в задоволенні позовних вимог Державного агентства лісових ресурсів України (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9-А, код ЄДРПОУ 37507901) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49600, місто Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) про стягнення заборгованості за Договором поставки №38 від 23.12.2021 в сумі 173 061,00 грн.
Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, чи на спростування наведених вище висновків.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись із рішенням суду, через систему “Електронний суд” Державне агентство лісових ресурсів України звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить:
- прийняти додаткові докази - залишки невикористаних скретч-карток УкрА95 та скретч-карток УкрДТ;
- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/6870/25 (904/337/26);
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІВАЙН ТОРГ” (код ЄДРПОУ 41449359) на користь Державного агентства лісових ресурсів України (код ЄДРПОУ 37507901) 173 061,00 грн;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІВАЙН ТОРГ” (код ЄДРПОУ 41449359) на користь Державного агентства лісових ресурсів України (код ЄДРПОУ 37507901) судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у суду була відсутня можливість встановити суму недопоставленого Позивачу товару за договором № 38 від 23.12.2021 на поставку нафти та дистиляту.
Державне агентство лісових ресурсів України зазначає, що номери перелічених скретч-карток повністю співпадають з номерами паливних талонів вказаних в Специфікації № 0079/0004419-С від 24.12.2021.
Скаржник вважає, що суд не був позбавлений можливості витребувати у Позивача копії залишок скретч-карток.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ТОВ "Ліван Торг" не скористалось своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2026 апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/6870/25 (904/337/26) залишено без руху. 
15.04.2026 через систему “Електронний суд” від Державного агентства лісових ресурсів України надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/6870/25 (904/337/26). Постановлено розглядати апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2026, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Соп`яненко О.Ю. - члена колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/6870/25 (904/337/26).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Мартинюка С.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Фещенко Ю.В.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
23.12.2021 між ТОВ “ЛІВАЙН ТОРГ” (далі - Постачальник) та Державним агентством лісових ресурсів України (далі - Замовник) укладено договір № 38 (далі -Договір) на поставку нафти та дистиляту за кодом ДК 021:2015:09130000-9 (дизельне паливо Євро та бензин А-95 Євро) п. 1.1. Договору.
Згідно п. 1.2. Договору та Специфікації, Відповідач зобов`язується передати у власність Позивача бензину А-95 у кількості 1 600 літрів за ціною 30,15 грн., в тому числі ПДВ за одиницю, на суму 48 240,00 грн., в тому числі ПДВ, та дизельного палива у кількості 5 000 літрів за ціною 30,15 грн., в тому числі ПДВ за одиницю, на суму 150 750,00 грн., в тому числі ПДВ. Заправка паливом здійснюється на АЗС Відповідача в межах кожної області України, крім окупованих Луганської і Донецької областе та АР Крим.
Загальна визначена сума сторонами з урахуванням всіх витрат, зборів та податків, згідно Специфікації (додаток 1) та п. 3.1. Договору, складає 198 990,00 грн., в тому числі ПДВ.
На виконання п. 5.2.1. Договору, згідно Специфікації № 0079/0004419-С від 24.12.2021 та видаткової накладної № 0079/0004419-С від 24.12.2021 Відповідач передав Позивачу паливних талонів - скретч-карток бензин А95 номіналом 20 літрів у кількості 80 штук на загальний об`єм 1 600 літрів, та паливних талонів - скретч-карток дизельного палива Євро номіналом 20 літрів у кількості 250 штук на загальний об`єм 5 000 літрів. Разом 330 скретч-карток на 6 600 літрів палива.
У видатковій накладній № 0079/0004419-С від 24.12.2021 зазначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до “Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.
У свою чергу, Позивач на виконання п. 1.1. та п. 3.1. Договору здійснив оплату паливних талонів - скретч-карток бензин А95 номіналом 20 літрів у кількості 80 штук на загальний об`єм 1 600 літрів, та паливних талонів - скретч-карток дизельне паливо Євро номіналом 20 літрів у кількості 250 штук на загальний об`єм 5 000 літрів на загальну суму 198 990,00 грн, в тому числі ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 112 від 28.12.2021.
Позивач використав паливних талонів, а Відповідач виконав свої зобов`язання (поставив палива) на 18 скретч-карток бензин А-95 об`ємом 360 літрів 30,15 грн., на суму 10 854,00 грн., в тому числі ПДВ (скретч-картки: 303609925972 фіскальний чек від 09.04.2024 № 53; 303609925973 фіскальний чек від 09.04.2024 № 20; 303609925970 фіскальний чек від 11.04.2024 № 75; 303609925971 фіскальний чек від 11.04.2024 № 73; 303609925987 фіскальний чек від 24.05.2024 № 36; 303609925986 фіскальний чек від 26.05.2024 № 37; 303609925982/303609925983 фіскальний чек від 31.05.2024 № 199; 303609925989 фіскальний чек від 31.05.2024 № 100; 303609925988 фіскальний чек від 02.06.2024 № 58; 303609925985 фіскальний чек від 25.10.2024 № 15; 303609925984 фіскальний чек від 25.10.2024 № 47; 303609925975 фіскальний чек від 27.10.2024 № 58; 303609925974 фіскальний чек від 28.10.2024 № 3; 303609925980 фіскальний чек від 25.11.2024 № 46; 303609925977 фіскальний чек від 26.11.2024 № 60; 303609925981 фіскальний чек від 26.11.2024 № 63; 303609925976 фіскальний чек від 26.11.2024 № 230); 25 скретч-карток дизельного палива Євро об`ємом 500 літрів * 30,15 грн., на суму 15 075,00 грн., в тому числі ПДВ (скретч-картки: 304618593570 фіскальний чек від 27.08.2024 № 78; 304618593571 фіскальний чек від 05.09.2024 № 24; 304618593572 фіскальний чек від 05.09.2024 № 25; 304618593573 фіскальний чек від 05.09.2024 № 124; 304618593574 фіскальний чек від 06.09.2024 № 11; 304618593575 фіскальний чек від 06.09.2024 № 13; 304618593578 фіскальний чек від 10.09.2024 № 22; 304618593579 фіскальний чек від 10.09.2024 № 24; 304618593577 фіскальний чек від 12.09.2024 № 28; 304618593580 фіскальний чек від 13.09.2024 № 53; 304618593581 фіскальний чек від 13.09.2024 № 52; 304618593582 фіскальний чек від 14.09.2024 № 19; 304618593576 фіскальний чек від 17.09.2024 № 29; 304618593583 фіскальний чек від 17.09.2024 № 28; 304618593584 фіскальний чек від 17.09.2024 № 27: 304618593585 / 304618593594 фіскальний чек від 13.11.2024 № 70; 304618593586 фіскальний чек від 26.11.2024 № 81; 304618593587 фіскальний чек від 26.11.2024 № 39: 304618593590 / 304618593591 фіскальний чек від 07.12.2024 № 15; 304618593589 фіскальний чек від 08.12.2024 № 49; 304618593592 / 304618593593 фіскальний чек від 08.12.2024 № 39; 304618593588 фіскальний чек від 12.12.2024 № 78).
Загальний об`єм переданого Відповідачем палива Позивачу становить бензин А-95 -360 літрів та дизельне паливо Євро 500 літрів на загальну суму 25 929,00 грн, в тому числі ПДВ.
У п. 6.3. Договору зазначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку якісних товарів у строки встановлені Договором.
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та Договором (п. 8.1.).
Пунктом 7.1. Договору визначено, що паливні талони мають термін дії не менше 24 місяці від видачі.
В п. 11.1 Договору зазначено, що Договір діє до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання сторонами.
Станом на дату звернення до господарського суду з позовною заявою, Відповідач не поставив Позивачу бензин А-95 - 1 240 літрів (із розрахунку 1 600 - 360) на суму 37 386,00 грн., в тому числі ПДВ (із розрахунку 1 240 * 30,15 грн.) та дизельне паливо Євро - 4 500 літрів (із розрахунку 5 000 - 500) на суму 135 675,00 грн., в тому числі ПДВ (із розрахунку 4 500 * 30,15 грн.).
Загальна сума невиконаних Відповідачем за Договором зобов`язань становить 173 061,00 грн., в тому числі ПДВ (із розрахунку 37 386,00 + 135 675,00).
Позивач також звертався до Відповідача із претензією № 12-03/2529-25 від 02.05.2025 з вимогою щодо виконання умов Договору. Згідно опису № 0101911789621 накладної № 0101911789621 від 09.05.2025 та статусу відстеження перевірки відправлення № 0101911789621, Відповідач отримав претензію 20.05.2025, але вказану претензію Відповідач залишив без відповіді та належного реагування.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Перевіряючи правильність застосування судом попередньої інстанції норм права при ухвалені оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктами 5.1-5.2.11 договору від 23.12.2021 встановлено, що строк поставки товарів до 24.12.2021.
Місце поставки (передачі) товарів: передача покупцю талонів/паливних карток за Договором здійснюється по вул. Шота Руставелі, буд. 9-А, м. Київ, 01601.
Заправка паливом автомобіля Замовника здійснюється на АЗС Постачальника в межах кожної області України, крім окупованих територій Луганської та Донецької обл., та АР Крим.
На виконання п. 5.2.1. Договору, згідно Специфікації № 0079/0004419-С від 24.12.2021 та видаткової накладної № 0079/0004419-С від 24.12.2021 Відповідач передав Позивачу паливних талонів - скретч-карток бензин А95 номіналом 20 літрів у кількості 80 штук на загальний об`єм 1 600 літрів, та паливних талонів - скретч-карток дизельного палива Євро номіналом 20 літрів у кількості 250 штук на загальний об`єм 5 000 літрів. Разом 330 скретч-карток на 6 600 літрів палива.
Суд першої інстанції відмовив в позові з тієї підстави, що позивачем не доведено суму заборгованості, оскільки позивач не надав копії скреч-карток, по яким не було відвантажено паливно-мастильні матеріали.
Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови, покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Як вже було зазначено, позивач також звертався до Відповідача із претензією № 12-03/2529-25 від 02.05.2025 з вимогою щодо виконання умов Договору. Згідно опису № 0101911789621 накладної № 0101911789621 від 09.05.2025 та статусу відстеження перевірки відправлення № 0101911789621, Відповідач отримав претензію 20.05.2025, але вказану претензію Відповідач залишив без відповіді та належного реагування.
Згідно з с т. 44 Кодексу з процедур банкрутства під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 3 ст 44 Кодексу з процедур банкрутства розпорядник майна серед іншого зобов`язаний: вживати заходів для захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлювати за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства.
Відсутність заперечень розпорядника майна щодо суми заборгованості також вказує на обґрунтованість вимог позивача.
Апеляційний суд погоджується з тим, що позивач до суду першої інстанції не надав усіх наявних у нього доказів, які б могли довести суму заборгованості відповідача, але позивачем було надано усі докази щодо виконання ним своїх зобов?язань щодо оплати, докази, що підтверджують припинення виконання відповідачем своїх зобов?язань (відсутність паливно-мастильних матеріалів у мережі АЗС, які вказані у договорі), а також претензії, які були направлені на адресу відповідача, у яких зафіксовано суму заборгованості.
Натомість відповідач не заперечив щодо суми заборгованості, не надав доказів того, що ним паливно-мастильні матеріали відвантажені.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до частини 2 статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно не застосував стандарт “вірогідності доказів”, який вимагає від суду порівнювати доводи сторін. 
Також апеляційний суд зазначає, що на стадії апеляційного перегляду Позивачем було долучено до матеріалів справи копії скретч-карток та специфікацій до договору, з яких вбачається, що сума недопоставленого Позивачу товару за договором про закупівлю товарів №38 від 23.12.2021 становить 173 061, 00 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 173 061, 00 грн підлягають задоволенню.
Підсумовуючи вищенаведене, врахувавши доводи та вимоги апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, а також з огляду на зазначені вище мотиви та норми чинного законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про скасування оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Донецького обласного центру зайнятості підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, позов задоволено у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Донецького обласного центру зайнятості, судові витрати, понесені останнім, підлягають відшкодуванню та покладаються на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/6870/25 (904/337/26) – задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/6870/25 (904/337/26) – скасувати.
Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лівайн Торг” (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код юридичної особи 41449359) на користь Державного агентства лісових ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9-А; ідентифікаційний код юридичної особи 37507901) 173 061, 00 грн заборгованості та 2 662, 40 грн судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лівайн Торг” (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код юридичної особи 41449359) на користь Державного агентства лісових ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9-А; ідентифікаційний код юридичної особи 37507901) 3 993, 60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко 

Суддя Я.С. Золотарьова