ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року   Справа № 906/1033/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Маціщук А.В. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
від відповідача 1 - Присяжнюк О.А.
від відповідача 2 - Пустовіт О.Ю.
прокурор - Воколюк Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 (повний текст складено 04 березня 2026 року, суддя Тимошенко О.М.) 
за позовом Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави 
до Волицької сільської ради (відповідач 1)
та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" (відповідач 2) 
про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок 

ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Волицької сільської ради (відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" (відповідач 2) про:
визнання незаконними та скасування пункту 4 рішення Волицької сільської ради від 10 липня 2023 року №900 про передачу в оренду ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельної ділянки площею 30,3700 га, кадастровий номер 1820384800:05:000:0172 - для рибогосподарських потреб за межами населеного пункту с. Івниця Волицької сільської ради Житомирського району;
визнання незаконним та скасування пункту 4 рішення Волицької сільської ради від 10 липня 2023 року №901 про передачу в оренду ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельної ділянки площею 25,5885 га, кадастровий номер 1820384800:02:000:0013 - для рибогосподарських потреб за межами населеного пункту с. Івниця Волицької сільської ради Житомирського району;
визнання недійсним договору оренди землі від 20 липня 2023 року, який укладений між Волицькою сільською радою та ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" щодо земельної ділянки площею 30,3700 га, кадастровий номер 1820384800:05:000:0172;
визнання недійсним договору оренди землі від 20 липня 2023 року, який укладений між Волицькою сільського радою та ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" щодо земельної ділянки площею 25,5885 га, кадастровий номер 1820384800:02:000:0013;
скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельною ділянкою з кадастровим номером 1820384800:05:000:0172, площею 30,3700 га, номер запису про інше речове право: 51137304;
скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельною ділянкою з кадастровим номером 1820384800:02:000:0013, площею 25,5885 га, номер запису про інше речове право: 51137080;
зобов`язання ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" (ЄРДПОУ 33801629) повернути земельну ділянку з кадастровим номером 1820384800:05:000:0172, площею 30,3700 га в розпорядження Волицької територіальної громади в особі Волицької сільської ради;
зобов`язання ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" (ЄРДПОУ 33801629) повернути земельну ділянку з кадастровим номером 1820384800:02:000:0013, площею 25,5885 га в розпорядження Волицької територіальної громади в особі Волицької сільської ради.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 відмовлено в задоволенні позову Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави до Волицької сільської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що передача Волицькою сільською радою ТОВ "Васильківське КСМ" в оренду земельних ділянок водного фонду з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 площею 30,3700 га та 1820384800:02:000:0013 площею 25,5885 га без проведення земельних торгів відповідає вимогам частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, оскільки на зазначених земельних ділянках розташовані належні товариству на праві власності гідротехнічні споруди та нежитлова будівля рибного господарства, а право користування землею перейшло до нього в тому ж обсязі та на тих самих умовах, що існували у попереднього землекористувача. Суд зазначив, що спірні земельні ділянки є цілісними об`єктами водного фонду, функціонування яких неможливе без збереження єдиного комплексу гідроспоруд, водного дзеркала та прибережної захисної смуги, а прокурором не доведено, яка саме площа є достатньою для їх належного обслуговування, у зв`язку з чим підстав для визнання оспорюваних рішень сільської ради та договорів оренди недійсними суд не встановив.
Не погодившись з ухваленим рішенням, Житомирська обласна прокуратура звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що незастосування конкурентної процедури у вигляді земельних торгів відповідно до частини 2 статті 124 та абзацу 2 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України допускається виключно у випадку, коли земельна ділянка державної чи комунальної власності надається для обслуговування та експлуатації вже існуючих об`єктів нерухомого майна, розташованих на ній та належних особі на праві власності. Передача ж земельних ділянок для іншого використання, зокрема у розмірах, що істотно перевищують площу нерухомого майна, свідчить про порушення вимог земельного законодавства. Апелянт посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 11 серпня 2021 року у справі №922/443/20, від 20 липня 2022 року у справі №910/5201/19 та від 06 листопада 2024 року у справі №914/1408/23, згідно з якими передача земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб без проведення торгів за наявності незначного за площею об`єкта нерухомості є неправомірною.
Крім того, апелянт вказує, що надання спірних земельних ділянок саме для рибогосподарських потреб не відповідає меті виключення, передбаченого частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України. На його думку, право на отримання земельної ділянки без проведення земельних торгів виникає лише для обслуговування та експлуатації належного особі нерухомого майна, а не для використання земель водного фонду з іншим цільовим призначенням. Отже, право користування земельними ділянками, вільними від забудови, з розташованими на них водними об`єктами та цільовим призначенням "для рибогосподарських потреб", ТОВ "Васильківське КСМ" могло набути виключно на конкурентних засадах.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20 липня 2022 року у справі №910/5201/19, відповідно до яких розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщеного на ній майна, не є безмежним та має визначатися реальною потребою у використанні такого майна за цільовим призначенням. На переконання апелянта, передача ТОВ "Васильківське КСМ" в оренду земельних ділянок площею 25,5885 га та 30,3700 га за наявності нежитлової будівлі площею 10,5 кв.м. та гідроспоруд без визначеної площі свідчить про фактичне надання земель для нового використання, а не для обслуговування існуючого майна, що передбачало обов`язкове проведення земельних торгів у порядку статей 134, 135 Земельного кодексу України. 
Апелянт також вказує, що спірні договори оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами укладені з порушенням вимог водного та земельного законодавства, оскільки на момент передачі земельних ділянок були відсутні чинні паспорти водних об`єктів, наявність яких є обов`язковою умовою для надання таких об`єктів в оренду. Посилається на статтю 51 Водного кодексу України, статтю 15 Закону України "Про оренду землі", статтю 51 Закону України "Про аквакультуру", постанову Кабінету Міністрів України №572 від 02 червня 2021 року та Порядок розроблення паспорта водного об`єкта, затверджений наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №99 від 18 березня 2013 року. За доводами апелянта, водогосподарські паспорти ставків були складені ще у 2004 році та підлягали коригуванню кожні 15 років, а тому на момент прийняття оспорюваних рішень, укладення договорів оренди та державної реєстрації права оренди вони втратили чинність, що свідчить про незаконність передачі спірних земельних ділянок в оренду. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 березня 2026 року у справі №906/1033/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 та призначено розгляд апеляційної скарги на 29 квітня 2026 р. об 10:20 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
06 квітня 2026 року від відповідача 1 – Волицької сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання заперечує проти доводів апеляційної скарги Житомирської обласної прокуратури та просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 – без змін. Відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим, ухваленим з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
У відзиві Волицька сільська рада вказує, що спірні земельні ділянки водного фонду з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 площею 30,3700 га та 1820384800:02:000:0013 площею 25,5885 га були сформовані ще у 2003 році, а у 2007 році передані в оренду для рибогосподарських потреб. Після переходу права власності на гідротехнічні споруди до ТОВ "Васильківське КСМ" за договором міни від 21 липня 2009 року до товариства, на думку відповідача, одночасно перейшло і право користування відповідними земельними ділянками на тих самих умовах та в тому ж обсязі відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України та статті 7 Закону України "Про оренду землі".
Також відповідач наголошує, що рішеннями Волицької сільської ради №900 та №901 від 10 липня 2023 року не було сформовано нових земельних ділянок, а лише усунуто технічні помилки в обмінних файлах та актуалізовано відомості щодо адреси земельних ділянок без зміни їх площі, меж та цільового призначення. Передача земельних ділянок в оренду ТОВ "Васильківське КСМ" здійснена без проведення земельних торгів правомірно, оскільки товариство є власником розташованих на них гідротехнічних споруд, а самі земельні ділянки використовуються для рибогосподарських потреб відповідно до їх попереднього функціонального призначення.
Крім того, сільська рада зазначає, що прокурором не доведено невідповідності площ спірних земельних ділянок потребам обслуговування гідротехнічних споруд, не надано доказів недоліків проектів землеустрою чи конкретних розрахунків необхідної площі, а саме лише співвідношення площі нерухомого майна та земельної ділянки не є підставою для визнання передачі землі незаконною. На підтвердження цієї позиції відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03 березня 2021 року у справі №910/12366/18, від 30 березня 2021 року у справі №922/1323/20 та від 19 січня 2022 року у справі №922/461/21.
Окремо у відзиві зазначено, що вимога про визнання незаконними рішень Волицької сільської ради є неналежним та неефективним способом захисту, оскільки такі рішення вже вичерпали свою дію шляхом укладення договорів оренди, а їх скасування не призведе до реального відновлення порушеного права. Відповідач також звертає увагу, що частина доводів апеляційної скарги щодо невідповідності договорів типовому договору оренди землі з водним об`єктом не була предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому відповідно до статті 269 ГПК України не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції.
22 квітня 2026 року від відповідача 2 – ТОВ "Васильківське КСМ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечує проти доводів Житомирської обласної прокуратури та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24. Відповідач вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини спору та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Як зазначає товариство, йому на праві власності належить нежитлова будівля – адмінбудинок рибного господарства площею 10,5 кв.м разом із гідроспорудами ставків №1– 4, що розташовані на спірних земельних ділянках. На підставі рішень Волицької сільської ради №900 та №901 від 10 липня 2023 року між сторонами укладено договори оренди земельних ділянок водного фонду площею 25,5885 га та 30,3700 га для рибогосподарських потреб. На думку відповідача, передача цих ділянок без проведення земельних торгів відповідає вимогам частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, оскільки на них розміщені належні йому об`єкти нерухомого майна.
Також у відзиві наголошується, що спірні земельні ділянки є цілісними водними об`єктами, які переважно складаються зі ставків, прибережних захисних смуг та земель з установленими обмеженнями у використанні, а тому не можуть бути поділені або передані іншим особам для окремого використання. Відокремлення гідротехнічних споруд від водного дзеркала та земельної ділянки, на переконання відповідача, призведе до неможливості функціонування цілісного об`єкта водного фонду та втрат місцевого бюджету. При цьому прокурором не надано жодних належних доказів чи розрахунків щодо того, яка саме площа земельних ділянок є необхідною для належного обслуговування таких споруд.
Окремо відповідач звертає увагу на те, що прокурором не доведено факту порушення інтересів держави, зокрема не підтверджено, що у разі проведення земельних торгів територіальна громада могла б отримати більші доходи, ніж фактично сплачувана орендна плата. Товариство зазначає, що орендна плата за договорами сплачується належним чином, а задоволення позову спричинить лише припинення стабільних надходжень до місцевого бюджету, виникнення кондикційних зобов`язань та необхідність нового судового спору щодо стягнення коштів за користування земельними ділянками. 
Крім того, ТОВ "Васильківське КСМ" вказує, що вимоги про визнання недійсними рішень Волицької сільської ради є неналежним способом захисту, оскільки такі рішення є актами індивідуальної дії та вичерпали свою дію після укладення договорів оренди. З посиланням на практику Великої Палати Верховного Суду відповідач зазначає, що скасування таких рішень не призведе до ефективного відновлення прав держави, а вимоги про скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок є похідними і також не підлягають задоволенню за відсутності підстав для визнання недійсними самих договорів оренди.
22 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" - Пустовіта Олександра Юрійовича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №906/1033/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2026 року у справі №906/1033/24 вказану заяву задоволено.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 квітня 2026 року у справі №906/1033/24 оголошено перерву в судовому засіданні до "13" травня 2026 р. об 11:10 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2. Зобов`язано Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківське КСМ" надати колегії суддів технічну документацію щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1820384800:02:000:0013, 1820384800:05:000:0172. Зобов`язано Волицьку сільську раду надати колегії суддів заяви ТОВ "Васильківське КСМ" №109 від 30 червня 2023 року та №107 від 30 червня 2023 року, які були підставою для прийняття сільською радою рішень №900 від 10 липня 2023 року та №901 від 10 липня 2023 року.
04 травня 2026 року від Волицької сільської ради надійшла заява, в якій остання на виконання ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 квітня 2026 року у справі №906/1033/24 надала копії заяв ТОВ "Васильківське КСМ" №109 та №107 від 30 червня 2023 року, які були підставою для прийняття Волицькою сільською радою рішень №900 та №901 від 10 липня 2023 року.
06 травня 2026 року від ТОВ "Васильківське КСМ" надійшла заява, в якій товариство зазначило, що на виконання ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 квітня 2026 року у справі №906/1033/24 надає копії технічної документації щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1820384800:02:000:0013 та 1820384800:05:000:0172.
У зв`язку із відпусткою головуючого судді Бучинської Г.Б. судове засідання у справі №906/1033/24 13 травня 2026 року не відбулось.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 травня 2026 року у справі №906/1033/24 розгляд апеляційної скарги призначено на 21 травня 2026 року об 14:00 год.
19 травня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Волицької сільської ради - Присяжнюк Оксани Анатоліївни надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №906/1033/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 травня 2026 року у справі №906/1033/24 вказану заяву задоволено.
В судових засіданнях 29 квітня 2026 року, 21 травня 2026 року прокурор та представники відповідачів повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей Національної кадастрової системи земельна ділянка з кадастровим номером 1820384800:05:000:0172, площею 30,3700 га сформована 28 травня 2003 року, земельна ділянка з кадастровим номером 1820384800:02:000:0013, площею 25,5885 га, сформована 23 квітня 2003 року.
12 грудня 2007 року між Андрушівською районною адміністрацією та ДП "Агросервіс" фірми "Житомирінвест" ВАТ укладено договір оренди земель водного фонду №40 терміном на 25 років щодо земельних ділянок водного фонду з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172, площею, 30,37 га, 1820384800:02:000:0013, площею 25,5885 га.
Відповідно до пункту 2 договору оренди земель водного фонду №40 від 14 грудня 2007 року в оренду передано земельні ділянки водного фонду загальною площею 55,96 га, у тому числі: під ставками – 33,90 га, під гідротехнічними спорудами – 4,43 га, а також земельні ділянки в межах прибережних захисних смуг навколо ставків, а саме: рілля – 3,82 га, перелоги – 2,91 га, пасовища – 10,08 га, сіножаті – 0,82 га.
Згідно з пунктом 3 договору на земельних ділянках водного фонду та прибережних захисних смугах будь-які об`єкти нерухомого майна відсутні.
Пунктом 4 договору передбачено, що земельні ділянки водного фонду та прибережні захисні смуги передаються в оренду разом із гідротехнічними спорудами.
12 грудня 2008 року між Андрушівською районною державною адміністрацією як орендодавцем та ДП "Агросервіс" фірми "Житомирінвест" ВАТ як орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди земель водного фонду №40 від 12 грудня 2007 року.
Відповідно до змісту додаткової угоди, укладеної на підставі розпорядження голови Андрушівської районної державної адміністрації від 19 травня 2008 року №286, сторони погодили змінити пункт 6 договору оренди та встановити строк оренди земель водного фонду не 25 років, а 15 років.
Відповідно до договору міни від 21 липня 2009 року гідротехнічні споруди, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами 1820384800:02:000:0013, площею 25,5885 га, та 1820384800:05:000:0172, площею 30,3700 га, від ТОВ "А. Б. В МАШ" перейшли у власність ТОВ "Васильківське КСМ".
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Васильківське КСМ" 06 жовтня 2009 року зареєстровано право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, адмінбудинок рибного господарства загальною площею 10,5 кв.м та гідроспоруди ставів №1,2,3,4 за адресою: Андрушівський район, с. Івниця, вул. Фрунзе, буд. 38.
В подальшому статус юридичної особи - ДП "Агросервіс" фірми "Житомирінвест" ВАТ, було припинено.
07 жовтня 2022 року Волицькою сільською радою зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172, площею 30,3700 та 1820384800:02:000:0013, площею 25,5885 га на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин" №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року.
30 червня 2023 року ТОВ "Васильківське КСМ" звернулося до Волицької сільської ради з клопотанням №107 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки водного фонду площею 30,3700 га, кадастровий номер 1820384800:05:000:0172.
Також 30 червня 2023 року ТОВ "Васильківське КСМ" подало до Волицької сільської ради клопотання №109 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки водного фонду площею 25,5885 га, кадастровий номер 1820384800:02:000:0013.
Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) ТОВ "Васильківське КСМ" стосовно земельних ділянок загальною площею 55,9585 га з кадастровими номерами 1820384800:02:000:0013 та 1820384800:05:000:0172, розташованих за адресою: с. Івниця Волицької сільської ради (Івницький старостинський округ) Житомирського району Житомирської області, для рибогосподарських потреб, затвердженою рішеннями Волицької сільської ради №900 та №901 від 10 липня 2023 року, було здійснено лише виправлення помилок в обмінному файлі без формування нових земельних ділянок.
З наявної у матеріалах справи технічної документації вбачається, що вона розроблялася саме щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не щодо формування нових земельних ділянок чи розроблення нової документації із землеустрою.
У назві технічної документації прямо зазначено, що вона є "технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" земельної ділянки площею 30,3700 га, кадастровий номер 1820384800:05:000:0172, а також земельної ділянки площею 25,5885 га, кадастровий номер 1820384800:02:000:0013. 
У пояснювальних записках до технічної документації зазначено, що документація складена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Закону України "Про Державний земельний кадастр", а за результатами кадастрової зйомки "відновлено межі та визначено площу земельної ділянки". Також вказано, що земельні ділянки вже були надані ТОВ "Васильківське КСМ" відповідно до рішення Івницької сільської ради та мають визначене цільове призначення – 10.07 для рибогосподарських потреб.
Крім того, у завданнях на складання технічної документації серед видів робіт прямо визначено: "польові геодезичні роботи", "установлення меж земельної ділянки", "складання кадастрового плану" та "виготовлення технічної документації".
У технічній документації також вказано, що рішеннями Волицької сільської ради №836 та №837 від 24 березня 2023 року товариству було надано дозвіл саме на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості) в умовах оренди. 
Рішеннями Волицької сільської ради №900, 901 від 10 липня 2023 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" площами 30,3700 га та 25,5885 га з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 та 1820384800:02:000:0013 - відповідно, для рибогосподарських потреб за межами населеного пункту с. Івниця Волицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.
Пунктами 4 вказаних рішень передано в оренду ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельні ділянки площами 30,3700 га та 25,5885 га з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 та 1820384800:02:000:0013 – відповідно, для рибогосподарських потреб за межами населеного пункту с. Івниця Волицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.
На підставі вказаних рішень, 20 липня 2023 року між Волицькою сільською радою та ТОВ "Васильківське КСМ" укладено договори оренди землі в комплексі з розташованими на них водними об`єктами щодо двох земельних ділянок водного фонду для рибогосподарських потреб.
За умовами першого договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 25,5885 га з кадастровим номером 1820384800:02:000:0013, у складі якої: гідроспоруда - 2,9662 га, ставки - 13,0959 га, штучні водотоки - 1,2437 га, сіножаті - 5,6718 га, пасовища - 2,698 га, нежитлові одноповерхові будівлі - 0,0011 га.
За умовами другого договору в оренду передано земельну ділянку площею 30,3700 га з кадастровим номером 1820384800:05:000:0172, у складі якої: гідроспоруда - 1,6299 га, ставки - 21,0071 га, штучні водотоки - 0,3495 га, сіножаті - 7,3835 га.
Пунктом 2.4 договорів оренди земельних ділянок визначено, що на земельних ділянках розміщені об`єкти нерухомого майна, а саме гідротехнічні споруди, що належать орендарю на праві власності.
20 липня 2023 року між Волицькою сільською радою в особі сільського голови Шаповалова Андрія Володимировича як орендодавцем та ТОВ "Васильківське КСМ" в особі директора Сподіна Сергія Юрійовича як орендарем підписано акт приймання-передачі земельної ділянки водного фонду загальною площею 30,3700 га, кадастровий номер 1820384800:05:000:0172, розташованої в с. Волиця Житомирського району Житомирської області.
Згідно з актом до складу земельної ділянки входять: землі, які використовуються для технічної інфраструктури (гідроспоруда) – 1,6299 га, ставки – 21,0071 га, штучні водотоки – 0,3495 га, сіножаті – 7,3835 га. Земельна ділянка передана орендарю для рибогосподарських потреб.
В акті зазначено, що земельна ділянка для рибогосподарських потреб є придатною, недоліки земельної ділянки, які можуть суттєво вплинути на її подальше використання за цільовим призначенням, відсутні. За цим актом орендар набув право проводити всі необхідні роботи на земельній ділянці стосовно риборозведення, а після припинення дії договору зобов`язаний повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
20 липня 2023 року сторонами також підписано акт приймання-передачі земельної ділянки водного фонду загальною площею 25,5885 га, кадастровий номер 1820384800:02:000:0013, розташованої в с. Волиця Житомирського району Житомирської області.
Відповідно до змісту акта до складу цієї земельної ділянки входять: землі, які використовуються для технічної інфраструктури (гідроспоруда) – 2,9662 га, ставки – 13,0959 га, штучні водотоки – 1,2437 га, сіножаті – 5,6718 га, пасовища – 2,6098 га, будівлі нежитлової вогнестійкої одноповерхової забудови – 0,0011 га. Земельна ділянка передана ТОВ "Васильківське КСМ" для рибогосподарських потреб.
У цьому акті також зафіксовано, що земельна ділянка є придатною для використання за цільовим призначенням, істотні недоліки відсутні, орендар має право здійснювати необхідні роботи щодо риборозведення та зобов`язаний після припинення договору повернути земельну ділянку орендодавцю у належному стані.
21 липня 2023 року проведено державну реєстрацію та зареєстровано право оренди ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" на земельні ділянки з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 та 1820384800:02:000:0013 площами 30,370 га та 25,5885 га відповідно.
Зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером 1820384800:05:000:0172 площею 30,370 га зареєстрована під номером запису про інше речове право: 51137304. Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, виданий 20 липня 2023 року. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 68614128 від 26 липня 2023 року 16:42:11, Попіль В.В. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Зміст, характеристика іншого речового права: строк 10 р., дата закінчення дії 20 липня 2033 року. Відомості про суб`єкта іншого речового права: орендодавець: Волицька сільська рада код ЄРДПОУ 04346824.
Земельна ділянка з кадастровим номером 1820384800:02:000:0013 площею 25,5885 га зареєстрована під номером запису про інше речове право: 51137080. Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, виданий 20 липня 2023 року. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 68613846 від 26 липня 2023 року 16:33:39, Попіль В.В. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Зміст, характеристика іншого речового права: строк 10 р., дата закінчення дії 20 липня 2033 року. Відомості про суб`єкта іншого речового права: орендодавець: Волицька сільська рада код ЄРДПОУ 04346824.
При цьому на земельній ділянці загальною площею 25,5885 га з кадастровим номером 1820384800:02:000:0013 площа гідроспоруди та будівлі становить 2,9673 га. На земельній ділянці загальною площею 30,3700 га з кадастровим номером 1820384800:05:000:0172 площа гідроспоруда становить 1,6299 га.
Листами Житомирської обласної прокуратури від 16 вересня 2024 року №12-717ВИХ-24 та від 27 вересня 2024 року №12-771ВИХ-24, адресованими Басейновому управлінню водних ресурсів річки Прип`ять і Сектору у Житомирській області Державного агентства водних ресурсів України, повідомлено про встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру у сфері використання земель водного фонду.
У зазначених листах прокуратура вказала, що 20 липня 2023 року між Волицькою сільською радою та ТОВ "Васильківське КСМ" укладено договори оренди земель у комплексі з розташованими на них водними об`єктами з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 площею 30,37 га та 1820384800:02:000:0013 площею 25,5885 га. Рішеннями державного реєстратора Червоненської селищної ради Попіль В.В. від 21 липня 2023 року №51137304 та №51137080 проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ "Васильківське КСМ" на вказані земельні ділянки.
У зв`язку з цим прокуратура, керуючись частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", витребувала копії паспортів водних об`єктів, переданих в оренду за межами с. Івниця Житомирського району, а також інформацію щодо видачі ТОВ "Васильківське КСМ" дозволу на спеціальне водокористування та, у разі його наявності, належним чином завірену копію такого дозволу.
Листом Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять від 18 вересня 2024 року №02-1043 повідомлено, що управління розглянуло звернення прокуратури та надало копії наявних у ньому паспортів водних об`єктів, які передані в оренду за межами с. Івниця Житомирського району Житомирської області, із додатками на 46 аркушах в електронному вигляді.
Листом Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять від 30 вересня 2024 року №08-1098 повідомлено, що видачу дозволів на спеціальне водокористування у межах Житомирської області здійснює Сектор у Житомирській області Держводагентства України, однак за даними порталу електронних послуг Держводагентства України відомості щодо наявності дозволу на спеціальне водокористування та заяви про можливість його видачі для ТОВ "Васильківське КСМ" відсутні.
Листом Сектору у Житомирській області Державного агентства водних ресурсів України від 01 жовтня 2024 року №501/ЖТ/21-24 повідомлено, що ТОВ "Васильківське КСМ" після підписання договору не зверталося із заявою на отримання дозволу на спеціальне водокористування, а також відсутня будь-яка інформація щодо цього товариства в Порталі електронних послуг Держводагентства.
Крім того, листом Житомирської обласної прокуратури від 10 вересня 2024 року №12-688ВИХ-24 у Волицької сільської ради витребувано інформацію щодо підстав передачі в оренду зазначених земельних ділянок водного фонду, інформацію про реєстрацію права комунальної власності на них, належним чином завірені копії рішень про передачу земельних ділянок в оренду, договорів оренди з додатками, документів, на підставі яких укладалися договори, паспортів водних об`єктів, а також іншу інформацію щодо законності передачі цих земель в оренду.
Листом Волицької сільської ради від 11 вересня 2024 року №783 повідомлено, що підставою для передачі земельних ділянок в оренду стало набуття ТОВ "Васильківське КСМ" права власності на гідротехнічні споруди ставів №№1, 2, 3, 4, розташовані на спірних земельних ділянках, які перейшли до товариства на підставі договору міни від 21 липня 2009 року від ТОВ "А.Б.В МАШ". Сільська рада зазначила, що раніше, 12 грудня 2007 року, між Андрушівською районною державною адміністрацією та ДП агрофірми "Житомирінвест" ВАТ було укладено договір оренди земель водного фонду №40 строком на 25 років, а після припинення діяльності дочірнього підприємства та переходу права власності на гідроспоруди земельні ділянки були передані в оренду ТОВ "Васильківське КСМ" як власнику нерухомого майна відповідно до пункту 2 статті 134 Земельного кодексу України.
Також сільська рада повідомила, що право комунальної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1820384800:02:000:0013 площею 25,5885 га та 1820384800:05:000:0172 площею 30,37 га зареєстровано 07 жовтня 2022 року, категорія земель — землі водного фонду, вид використання та цільове призначення — для рибогосподарських потреб (код 10.07). До листа додано копії рішень 30 сесії 8 скликання Волицької сільської ради від 10 липня 2023 року №№900, 901, договорів оренди, актів приймання-передачі, технічної документації із землеустрою та договору міни від 21 липня 2009 року.
Враховуючи викладені обставини справи, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що спірні рішення Волицької сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу в оренду ТОВ "Васильківське КСМ" земельних ділянок, укладені договори оренди землі та проведена державна реєстрація права оренди суперечать вимогам статей 120, 123, 134, 135 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України. На думку прокурора, передача в оренду спірних земельних ділянок була здійснена без проведення земельних торгів та без належного правового обґрунтування передачі земельних ділянок площею, яка є неспівмірно більшою - у 8 та 18 разів - порівняно з площею нерухомого майна, розташованого на них та належного ТОВ "Васильківське КСМ", що свідчить про незаконність прийнятих рішень і укладених на їх підставі договорів. Крім того, прокурор стверджує про втрату чинності паспортами водних об`єктів та неправильне визначення розміру плати за користування земельними ділянками.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відтак, враховуючи приписи статті 269 Господарського процесуального кодексу України, питання наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді колегією суддів не переглядається, оскільки не є предметом доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування пункту 4 рішення Волицької сільської ради від 10 липня 2023 року №900 про передачу в оренду ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельної ділянки площею 30,3700 га, кадастровий номер 1820384800:05:000:0172, та пункту 4 рішення Волицької сільської ради від 10 липня 2023 року №901 про передачу в оренду ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" земельної ділянки площею 25,5885 га, кадастровий номер 1820384800:02:000:0013, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалося вище, пунктами 1 рішень Волицької сільської ради від 10 липня 2023 року №900 та №901 затверджено ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 30,3700 га (кадастровий номер 1820384800:05:000:0172) та площею 25,5885 га (кадастровий номер 1820384800:02:000:0013) для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07).
Пунктами 4 вказаних рішень Волицька сільська рада передала ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" в оренду земельні ділянки водного фонду з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 та 1820384800:02:000:0013 разом із розташованими на них водними об`єктами та гідротехнічними спорудами для рибогосподарських потреб.
У свою чергу, звертаючись із даним позовом, прокурор стверджує, що оспорювані рішення Волицької сільської ради порушують інтереси держави та територіальної громади, оскільки земельні ділянки водного фонду були передані ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" без проведення земельних торгів та у площах, які, на думку прокурора, не відповідають площі розташованих на них об`єктів нерухомого майна.
Колегія суддів зазначає, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням, а його скасування не дасть змоги позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою.
За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду, якщо рішення органу державної влади, місцевого самоврядування виконане, вимога про визнання такого рішення недійсним не відповідає належному способу захисту, бо її задоволення не приводить до відновлення прав позивача. При цьому, якщо таке рішення не відповідає закону, воно не створює тих наслідків, на які спрямоване. Тому немає потреби оскаржувати таке рішення - позивач може обґрунтовувати свої вимоги, зокрема, незаконністю такого рішення.
Наведена права позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 29 травня 2025 року у справі №922/3727/19.
З таких міркувань та з огляду на те, що оспорювані рішення Волицької сільської ради №900 та №901 від 10 липня 2023 року на час звернення прокурора з позовом до суду вже були виконані шляхом укладення 20 липня 2023 року договорів оренди землі в комплексі з розташованими на них водними об`єктами та проведення державної реєстрації права оренди земельних ділянок, визнання незаконними та скасування пунктів 4 зазначених рішень саме по собі не може забезпечити ефективного захисту прав чи інтересів територіальної громади.
Колегія суддів враховує, що правові наслідки оспорюваних рішень уже настали та реалізовані шляхом виникнення орендних правовідносин між Волицькою сільською радою та ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ", а тому відновлення порушеного права, у разі його наявності, потребувало б насамперед спростування у судовому порядку правомірності укладених договорів оренди землі та вирішення питання щодо правових наслідків їх виконання.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування пунктів 4 рішень Волицької сільської ради №900 та №901 від 10 липня 2023 року не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі від 20 липня 2023 року, укладених між Волицькою сільською радою та ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1820384800:05:000:0172 та 1820384800:02:000:0013, а також похідних вимог про повернення зазначених земельних ділянок у розпорядження Волицької територіальної громади та скасування державної реєстрації права оренди, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Частинами першою та другою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (частина 1 статті 116 Земельного кодексу України).
Частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: - надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; - формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (частини 1, 2 статті 124 Земельного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності, зокрема у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частинами 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
За змістом частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходять права на земельну ділянку, на якій вказане майно розміщене, у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.
При цьому, у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.
Таким чином, особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір оренди не підлягає розірванню.
Аналогічна правова позиція викладена у численних постановах Верховного Суду, у тому числі від 27 лютого 2019 року у справі №913/661/17, від 06 березня 2019 року у справі №914/2687/17, від 04 червня 2019 року у справі №914/1925/18, від 19 червня 2019 року у справі №914/1131/18, від 18 червня 2019 року у справі №911/2244/18, від 20 листопада 2019 року у справі №235/1640/17.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що після набуття ТОВ "Васильківське КСМ" права власності на нежитлову будівлю – адмінбудинок рибного господарства загальною площею 10,5 кв.м разом із гідротехнічними спорудами ставків №1, №2, №3, №4, розташованими на земельних ділянках з кадастровими номерами 1820384800:02:000:0013 та 1820384800:05:000:0172, до товариства в силу прямого припису закону перейшло право користування вказаними земельними ділянками на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що існували у попереднього землекористувача, а договір оренди земель водного фонду №40 від 12 грудня 2007 року припинився щодо попереднього орендаря в частині його прав та обов`язків за спірними земельними ділянками.
Стосовно доводів прокурора про невідповідність площі спірних земельних ділянок площі розташованих на них об`єктів нерухомого майна, колегія суддів зазначає, що такі доводи не враховують характеру спірних правовідносин та правових наслідків переходу права власності на розташовані на земельних ділянках об`єкти нерухомого майна.
Отже, у даному випадку ТОВ "Васильківське КСМ" не набувало нових земельних ділянок чи додаткової площі земель водного фонду понад ту, яка вже перебувала в оренді попереднього землекористувача. До товариства в силу прямого припису закону перейшло право користування саме тими земельними ділянками, у тому ж обсязі та на тих самих умовах, які існували у попереднього орендаря земель водного фонду.
Колегія суддів також враховує, що спірні земельні ділянки є цілісними об`єктами водного фонду, до складу яких входять ставки, гідротехнічні споруди, штучні водотоки, прибережні захисні смуги та інші землі водного фонду, а тому співставлення лише площі нежитлової будівлі 10,5 кв.м із загальною площею земельних ділянок є юридично некоректним та не відображає реального складу і функціонального призначення спірних земельних ділянок.

Стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з рішень Волицької сільської ради №900 від 10 липня 2023 року та №901 від 10 липня 2023 року, пунктом 1 відповідних рішень сільська рада затвердила технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Згідно статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
З наведеного слідує, що законодавець відносить проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до різних за своєю суттю документів із землеустрою.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №120/2642/19-а.
Відповідно до пункту "і" частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є окремим видом документації із землеустрою.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» така технічна документація розробляється з метою встановлення або відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до відомостей Державного земельного кадастру.
При цьому, як встановлено колегією суддів, спірні земельні ділянки є сформованими раніше, їм присвоєно кадастрові номери, а тому спірні правовідносини не пов`язані із формуванням нових земельних ділянок чи їх відведенням.
Частинами 1– 5 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення №900 та №901 від 10 липня 2023 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), Волицька сільська рада не здійснювала формування нових земельних ділянок та не вирішувала питання їх первинного відведення.
Натомість затвердження відповідної технічної документації було спрямоване виключно на встановлення (відновлення) меж вже сформованих земельних ділянок, яким ще у 2003 році присвоєно кадастрові номери 1820384800:02:000:0013 та 1820384800:05:000:0172, а також на усунення неточностей та приведення відомостей щодо таких земельних ділянок у відповідність до даних Державного земельного кадастру. 
При цьому сама технічна документація із землеустрою, подана ТОВ "Васильківське КСМ", прямо стосується встановлення (відновлення) меж раніше сформованих земельних ділянок водного фонду, а не їх формування чи відведення.

Поряд із цим, колегія суддів відхиляє доводи прокурора щодо недійсності спірних договорів оренди у зв`язку із відсутністю чинних паспортів водних об`єктів.
Відповідно до статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди у комплексі із земельними ділянками. При цьому паспорт водного об`єкта є документом, який містить систематизовані відомості про водний об`єкт та його технічні характеристики.
Разом з тим, ані положення Водного кодексу України, ані положення Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про аквакультуру" чи Порядку розроблення паспорта водного об`єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №99 від 18 березня 2013 року, не визначають відсутність актуалізованого паспорта водного об`єкта як безумовну підставу недійсності договору оренди земельної ділянки водного фонду.
При цьому прокурором не доведено, що спірні водні об`єкти взагалі не мали паспортів або що відсутність їх коригування унеможливлювала використання спірних земельних ділянок для рибогосподарських потреб.
Колегія суддів також враховує, що спірні водні об`єкти перебували у користуванні ще з 2007 року, а паспорти водних об`єктів були надані Басейновим управлінням водних ресурсів річки Прип`ять на запит прокуратури.
Самі лише доводи про необхідність коригування паспортів водних об`єктів кожні 15 років не свідчать про недійсність спірних договорів оренди землі в розумінні статей 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки прокурором не доведено, яким саме чином зазначені обставини вплинули на зміст правочинів, обсяг прав та обов`язків сторін або призвели до порушення прав та інтересів держави.
Більше того, питання наявності чи актуалізації паспорта водного об`єкта саме по собі стосується порядку експлуатації водного об`єкта та здійснення господарської діяльності, однак не спростовує факту переходу до ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" права користування спірними земельними ділянками в силу положень статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України та статті 7 Закону України "Про оренду землі".

Стосовно доводів прокурора щодо неправильного визначення розміру плати за користування спірними земельними ділянками, колегія суддів зазначає, що такі обставини самі по собі не є підставою для визнання договору недійсним у розумінні статей 203, 215 Цивільного кодексу України.
У разі неправильного визначення сторонами розміру орендної плати або необхідності її приведення у відповідність до вимог законодавства, такі обставини можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, зокрема в частині розміру орендної плати, однак не свідчать про недійсність самого правочину.
Колегія суддів враховує, що прокурором не доведено, яким саме чином визначений сторонами розмір орендної плати порушує вимоги статті 203 Цивільного кодексу України щодо змісту правочину або свідчить про незаконність укладених договорів оренди в цілому.
Більше того, прокурором не надано належних та допустимих доказів неправильності проведеної нормативної грошової оцінки земельних ділянок, не подано жодних альтернативних розрахунків орендної плати та не доведено заподіяння територіальній громаді збитків у зв`язку із укладенням спірних договорів.
За таких обставин, наведені прокурором доводи щодо розміру орендної плати не можуть бути самостійною та достатньою підставою для визнання недійсними спірних договорів оренди землі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 травня 2023 року у справі №905/77/21, в якій об`єднана палата зазначила, що позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
Колегія суддів враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №522/22473/15-ц (провадження №12-13гс22, пункту 154), згідно з якою якщо на виконання спірного правочину товариством сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не приводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини першої статті 216, статті 387, частин першої, третьої статті 1212 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-32цс14).
За доводами прокурора, існування спірних договорів оренди порушує інтереси територіальної громади та суперечить інтересам держави у сфері земельних правовідносин в цілому.
Правові наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції передбачені статтею 216 Цивільного кодексу України, згідно з якою у разі неможливості повернення виконаного за недійним правочином, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, сторона правочину зобов`язана відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Крім того, відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з частиною першою статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Із наведеного вбачається, що у разі якщо договори про оренду земельних ділянок суперечать вимогам законодавства, внаслідок чого підлягають визнанню недійсними відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, то в силу приписів статті 216 Цивільного кодексу України правовим наслідком недійсності таких договорів має бути повернення відповідачем позивачу земельних ділянок, отриманих за недійсними договорами.
Колегія суддів наголошує, що саме по собі задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі від 20 липня 2023 року (які вже призвели до виникнення та державної реєстрації права оренди ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" на земельні ділянки водного фонду, а також фактичного користування ними для рибогосподарських потреб) не відновить порушеного права територіальної громади на володіння, користування та розпорядження спірними земельними ділянками.
Рішення суду про визнання договорів недійсними саме по собі не має наслідком автоматичне припинення фактичного користування земельними ділянками, припинення використання водних об`єктів та гідротехнічних споруд або приведення земельних ділянок у стан, придатний для подальшого використання власником.
Більше того, на спірних земельних ділянках розташовані належні ТОВ "ВАСИЛЬКІВСЬКЕ КСМ" на праві власності гідротехнічні споруди та нежитлова будівля рибного господарства, а тому задоволення лише вимог про недійсність договорів оренди не усуне невизначеності щодо подальшого правового режиму такого нерухомого майна та користування земельними ділянками, на яких воно розміщене.
За таких обставин, колегія суддів враховує, що задоволення позову у заявлений прокурором спосіб фактично може призвести до виникнення нових судових спорів щодо користування спірними земельними ділянками, експлуатації гідротехнічних споруд, водних об`єктів та стягнення плати за фактичне користування землею, що не відповідає принципу процесуальної економії та не забезпечує ефективного захисту інтересів держави.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2026 року у справі №924/461/25, від 02 серпня 2023 року у справі №926/3103/22, від 22 вересня 2021 року у справі №904/144/20.
Проте при зверненні з цим позовом до суду прокурор не заявляв позовних вимог про оспорення права власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на спірних земельних ділянках.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18, від 01 березня 2023 року у справі №522/22473/15-ц).
Таким чином, обраний прокурором спосіб захисту щодо визнання недійсними договорів оренди землі сам по собі не забезпечує ефективного відновлення порушеного права територіальної громади, оскільки не вирішує питання подальшого правового режиму розташованого на спірних земельних ділянках адмінбудинку рибного господарства разом із гідроспорудами ставків.
При цьому заявлені прокурором похідні вимоги про повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди без доведення наявності передбачених законом підстав для недійсності самих договорів оренди також не можуть бути задоволені.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку прокурором не доведено ані наявності правових підстав для визнання недійсними спірних договорів оренди землі, ані ефективності обраного способу захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі статтею 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2026 року у справі №906/1033/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №906/1033/24 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "28" травня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Філіпова Т.Л. 

Суддя   Маціщук А.В.