Справа №638/25166/25
Провадження № 2/638/4362/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В., 
за участю 14.04.2026:
секретаря судового засідання Кутоманової К.С.,
представника позивача Куляшової Г.С.,
свідка ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась з позовною заявою до Харківської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . 
13.02.1995 року ОСОБА_3 зробила на ім`я позивача ОСОБА_2 заповіт, який був посвідчений Державним нотаріусом Шостої Харківської Державної нотаріальної контори. У самому заповіті зазначено, що один примірник заповіту залишається на зберіганні у справах Державної нотаріальної контори, а другий видається заповідачу. Ця помітка у заповіті відповідає Пункту 23 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріального посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419, яким передбачено складення і посвідчення заповіту в двох примірниках, з яких: один видасться заповідачу, а другий - передається до державного нотаріального архіву за постійним місцем проживання заповідача. 
Про складання заповіту на ім`я позивача ОСОБА_2 їй відомо не було, оскільки позивач не проживала разом із спадкодавцем. ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 , а позивач зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 до позивача прийшла подруга померлої ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , яка передала позивачці заповіт та документи на квартиру та повідомила їй, що оскільки вже минуло 6 місяців – тепер вона може оформлювати спадщину.
У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рибкіної Олени Миколаївни та отримала від неї письмову відповідь, про те, що заяву про прийняття спадщини вона повинна була подати протягом шестимісячного строку та, оскільки позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини, для вирішенні цього питання їй необхідно звернутися до суду.
Дітей, у ОСОБА_3 не було, а її чоловік ОСОБА_4 помер ще раніше- ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також відсутні інші спадкоємці за законом, які б претендували на спадщину.
Зазначає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.
Спадкове майно, згідно із Свідоцтвом про право власності на житло та Свідоцтва про право на спадщину за законом, складається з квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що згідно з постановою ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Останній строк для прийняття спадщини - 18 листопада 2025 року, тобто фактично позивач пропустила лише 2 тижні для прийняття спадщини.
Від відповідача відзиву не надходило.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2026 року клопотання про витребування доказів було задоволено, суд витребував у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рибкіної О.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2026 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.
Крім того позивачем разом з позовною заявою було заявлено клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_1 для підтвердження обставин, викладених у позовній заяві позивачем. 
У судовому засіданні 23.02.2026 суд на місці ухвалив: клопотання позивача задовольнити та допитати у судовому засіданні свідка ОСОБА_1 .
Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, до суду надала письмові заперечення на позовні вимоги, вважає її такою, що не підтверджується належними доказами, виходячи з наступного.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рибкіної О.М. від 02.12.2025 № 110/0214 зазначено, що ОСОБА_2 пропущено строк для прийняття спадщини.
Оскільки у матеріалах справи № 638/25166/25 відсутні докази того, що позивач намагався використати всі надані йому законодавством можливості, а саме скористатися правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії, не обґрунтованими та недоведеними являються причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судова практика свідчить, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.
Також, у позовній заяві відсутня інформація про наявність, або відсутність інших зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_5 .
У зв`язку з тим фактом, що у матеріалах справи № 638/25166/25 відсутні достатні докази для задоволення позовної заяви Харківська міська рада не вбачає підстав для її задоволення.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Відповідно до ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 .
13 лютого 1995 року ОСОБА_3 складено заповіт, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 1337, яким вона все своє майно на день смерті заповіла ОСОБА_2 .
02 грудня 2025 року ОСОБА_2 , звернулась до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рябікіної О.М. Листом ОСОБА_2 було роз`яснено, що для подальшого оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , необхідно звернутись до суду для вирішення всіх необхідних питань.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1993 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_5 . Квартира зареєстрована у міському Центрі приватизації державного житлового фонду на праві спільної сумісної власності та записана у реєстровій книги за №1-93-33196.
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.02.2006 ОСОБА_6 , державний нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори, посвідчує, що спадкоємицею майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружина ОСОБА_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , номер спадкової справи №1113/2005, зареєстрованої в реєстрі за № 2-180.
Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №83462145 від 02.12.2025, сформованого приватним нотаріусом Рибкіною О.М., зареєстрована спадкова справа за №74950311, спадкодавцем майна є ОСОБА_3 .
На виконання ухвали від 17.02.2026 у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рибкіної О.М. суд витребував належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . За заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рибкіною О.М. заведено спадкову справу. Щодо видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та для подальшого оформлення спадщини нотаріус рекомендує звернутись до суду, оскільки спадкодавцем, ОСОБА_2 пропущений строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.
Крім того у судовому засіданні від 14.04.2026 допитано свідка ОСОБА_1 .
Cвідок ОСОБА_1 пояснила, що із померлою ОСОБА_3 була добре знайома, родичку померлої ОСОБА_2 також знає. Про заповіт, який було складено ОСОБА_3 знала, оскільки ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 заповіт для зберігання, однак вона про нього забула і передала вже після спливу шестимісячного терміну на прийняття спадщини. Також свідок підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мешкали окремо. ОСОБА_3 при житті просила ОСОБА_1 про заповіт нікому не розповідати. 
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із позовною заявою ОСОБА_2 не зареєстрована за адресою, за якою постійно проживала спадкодавець ОСОБА_3 . Отже, відомостей про те, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять. У зв`язку з вищевикладеним, позивач у шестимісячний строк після смерті спадкодавця повинна була звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно з ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Отже законодавчо передбачено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини через необізнаність про існування заповіту, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Часом відкриття спадщини за правилами ст.1220 ЦК України слід вважати день смерті особи, зазначений в свідоцтві про смерть, виданому відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.
Отже, правилами ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини визнані судом поважними.
Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС №681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Відповідно до постанови ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.
Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач об`єктивно не могла раніше звернутися до нотаріуса, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , до Харківської міської ради , адреса реєстрації: Харків, вул.Квітки-Онов`яненко , буд.7, про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом задовольнити повністю.
Надати ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О. В. Поляков