Справа № 361/8842/25
Провадження № 1-кп/359/298/2026

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 червня 2026 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 62024100150001490, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжичі Броварського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И В:
У нічний час доби у період з 23 год. 20 хв. 19.05.2025 по 06 год. 00 хв. 20.05.2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 53, по вулиці Сергія Москаленка у м. Бровари Київської області, звернув свою увагу на моторолер марки «Phоenix», 2009 року випуску, рама № НОМЕР_2 , двигун № 139QMB- НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та який знаходився на прибудинковій території, доступ до якої здійснюється шляхом вільного доступу, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
У період з 23 год. 20 хв. 19.05.2025 по 06 год. 00 хв. 20.05.2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого обернення на власну користь, при цьому усвідомлюючи негативні суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника та очевидців, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, увійшов до прибудинкової території за вказаною вище адресою, а саме: АДРЕСА_3 , після чого підійшов до місця розташування зазначеного транспортного засобу та прикладаючи фізичну силу рук, вивів моторолер марки «Phоenix», 2009 року випуску, рама № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_4 , належний ОСОБА_6 із прибудинкової території.
У подальшому, ОСОБА_4 запустив двигун зазначеного моторолера, привівши його у готовність до руху, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом – моторолером марки «Phоenix», 2009 року випуску, рама № НОМЕР_2 , двигун № 139QMB- НОМЕР_3 і на ньому покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4570 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, визнав частково. При цьому суду пояснив, що час, місце і спосіб вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Звертав увагу суду, що в його діях відсутня кваліфікуюча ознака «повторність». Крім того, працівниками поліції повернено потерпілій викрадений ним транспортний засіб. У скоєному щиро розкаявся і зазначив суду, що дуже шкодує про вчинене ним правопорушення і просив суд дати йому можливість продовжити проходити військову службу.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується іншими дослідженими і перевіреними у судовому засіданні доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 від 20.05.2025;
- протоколом огляду від 20.05.2025 і фототаблицями до нього; 
- протоколом огляду від 21.05.2025 і фототаблицями до нього; 
- заявою ОСОБА_7 від 21.05.2025, про добровільну передачу транспортного засобу; 
- протоколом огляду транспортного засобу від 21.05.2025; 
- протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 27.05.2025; 
- заявою ОСОБА_6 від 03.07.2025; 
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 22.05.2025; 
- висновком експерта № СЕ-19/111-25/32731-АВ від 29.05.2025;
- протоколом перегляду відеозапису від 27.05.2025; 
- постановою т.в.о. старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 26.05.2025, про зняття транспортного засобу з обліку ІП «Гарпун». 
При цьому, суд звертає увагу на те, що органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2018, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. У подальшому, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2026, кримінальне провадження № 12019110130002851, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Враховуючи вищезазначене, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2026, ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2018, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Тобто стороною захисту суду надано докази відсутності у ОСОБА_4 судимостей за кримінальні правопорушення, які можуть утворювати повторність. 
Відповідно до ч. 4 ст. 32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, викладена в обвинувальному акті, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження.
За відсутності кваліфікуючої ознаки ст. 289 КК України - «вчинення кримінального правопорушення повторно», суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 289 КК України - на ч. 1 ст. 289 КК України, і приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, повністю доведена.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст.65 КК України, враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів;
- особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий; військовослужбовець; одружений; на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо;
- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а саме у якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд приймає визнання вини, щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України, про те що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, беручи до уваги те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, також вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, згідно якої обмеження волі не застосовується, зокрема до військовослужбовців строкової служби, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частиною 1 статті 289 КК України. Разом з тим, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України не судимий, усвідомив характер своєї протиправної поведінки і її наслідки, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, надавав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, є військовослужбовцем, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України, та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Запобіжний захід, обраний відповідно до ухвали суду від 27.11.2025, у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 години до 06 години у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, необхідно скасувати.
Крім того, в строк відбутого за даним вироком покарання, необхідно зарахувати термін попередньо ув`язнення ОСОБА_4 у період з 26.05.2025 (з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України) по 27.11.2025 включно (обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 години до 06 години), у відповідності до вимог ст. 72 КК України, згідно яких один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Згідно ст. ст. 122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не пред`явлено, що не позбавляє останню, згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.
Питання щодо речових доказів вирішується судом, згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини;
- повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання.
Згідно ч. 4 ст. 76 КПК України, нагляд за військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини. 
Запобіжний захід, обраний відповідно до ухвали суду від 27.11.2025, у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 години до 06 години у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили – скасувати.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання, термін його попередньо ув`язнення – у період з 26.05.2025 (з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України) по 27.11.2025 включно (обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 години до 06 години), у відповідності до ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якої один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Стягнути із  ОСОБА_4  на користь Держави України процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/32731-АВ від 29.05.2025, у розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок. 
Речові докази у справі: 
1) моторолер марки «Phоenix», 2009 року випуску, рама № НОМЕР_2 , двигун № 139QMB-A30004294, інструкцію з експлуатації з написом «Moto-Хата» та товарний чек № 8 від 07 квітня 2009 року, що згідно зберігальних розписок повернені потерпілій – залишити у власності ОСОБА_6 ; 
2) фрагмент сліду папілярних ліній з хвіртки, що поміщений до спецпакету № PSP 1502337 і знаходиться у камері зберігання речових доказів Бориспільського РУП ГУНП в Київській області – знищити;
3) три електронні носії «DVD-R», 4.7 GB із збереженими на них відеозаписами з камер відеонагляду - залишити у матеріалах кримінального провадження №62024100150001490, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя ОСОБА_10