номер провадження справи 9/33/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 Справа № 908/486/26
м.Запоріжжя 

За позовом: Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ»
про стягнення суми 101100,15 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ: 

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» заборгованості з оплати орендної плати за період з 01.08.2025 по 31.01.2026 у розмірі 139944,33 грн, 3% річних у розмірі 941,14 грн, інфляційних втрат у розмірі 1179,21 грн, штрафу у розмірі 941,14 грн, пені у розмірі 6542,17 грн, всього – загальної суми 149547,99 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 26.02.2026 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/486/26, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено її до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 03.03.2026 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
12.03.2026 від позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, в якій, зокрема, зазначено, що у позивача змінилися позовні вимоги до вирішення питання про відкриття провадження у справі у зв`язку із чим, із врахуванням вимог ухвали суду від 03.03.2026, позивачем викладено позовну заяву в новій редакції (у заяві про усунення недоліків), в якій змінено період та суму боргу і у прохальній частині якої позивач просить стягнути з відповідача: заборгованість з оплати орендної плати за період з 01.10.2025 по 31.01.2026 у розмірі 93910,01 грн, 3% річних у розмірі 504,36 грн, інфляційні втрати у розмірі 1062,79 грн, штраф у розмірі 504,36 грн, пеню у розмірі 5118,63 грн. Загальний розмір вказаних позовних вимог становить 101100,15 грн. 
Ухвалою суду від 17.03.2026 прийнято до розгляду позовну заяву в уточненій редакції та відкрито провадження у справі № 908/486/26, присвоєний номер провадження 9/33/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язання за Договором № 316/2 оренди нежитлового приміщення по вул. Поштовій, 47 від 14.12.2017 (з наступними змінами до Договору), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати за період з 01.10.2025 по 31.01.2026 у розмірі 93910,01 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 504,36 грн, інфляційні втрати у розмірі 1062,79 грн, штраф у розмірі 504,36 грн, пеню у розмірі 5118,63 грн. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.
Про відкриття провадження у даній справі та її розгляд відповідач повідомлений належним чином.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду від 17.03.2026 про відкриття провадження у справі № 908/486/26 була направлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» та згідно з повідомленням про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 17.03.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (арк.с. 79).
Зі змісту ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про вирішення справи за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

14.12.2017 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (Орендар, відповідач у даній справі) був укладений Договір № 316/2 оренди нежитлового приміщення по вул. Поштовій, 47 (далі – Договір/Договір оренди), за умовами якого Орендодавець, Балансоутримувач передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно – майстерню, гаражі, склади (літ. А, Б, Е, Ж, В, Г, Д) загальною площею 262,83 кв.м. по вул. Поштовій, 47, які перебувають на балансі Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради. Майно використовується Орендарем на правах оренди для розташування управителя багатоквартирних будинків. Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами Договору та акту прийому-передачі (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 Договору).
Факт передачі Орендодавцем та Балансоутримувачем вищезазначеного об`єкта оренди у користування Орендарю підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі від 14.12.2027 (Додаток №2 до Договору). 
Відповідно до п. 11.1 Договору, останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 14 грудня 2017 року до 14 листопада 2020 року.
01.10.2018 було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до умов якої, зокрема, замінено Балансоутримувача з Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради на Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7».
19.08.2021 укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 14.12.2017 №316/2 нежитлового приміщення по вул. Поштовій, 47, згідно з п.п. 1, 2 якої термін дії Договору продовжено на 5 років – по 18 серпня 2026 включно та викладено Договір оренди в новій редакції. 
В п.п. 1.1., 1.3 нової редакції Договору, зокрема, визначено, що Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - майстерню, гаражі, склади (літ.А, Б, Е, Ж, В, Г, Д) загальною площею 262,83 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 47, яке перебуває в господарському віданні комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатацiйне житлове об`єднання №7». Майно використовується Орендарем на правах оренди для розташування управителя багатоквартирних будинків.
Зі змісту п.п. 3.1, 3.2. Договору в редакції вказаної Додаткової угоди, орендна плата становить суму, визначену за наслідками проведення аукціону, у розмірі 11701,00 грн без ПДВ, яка сплачується з моменту укладення цієї додаткової угоди.
Орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року. 
Згідно з п. 3.5 Договору у вказаній редакції визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем або Балансоутримувачем у судовому порядку.
Спори, які виникають за цим Договором або у зв`язку з ним, не вирішенні шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку. Будь-яка сторона за цим Договором може бути позивачем та відповідачем в суді (п. 9.7 Договору в редакції Додаткової угоди до Договору від 19.08.2021).
Додатковою угодою від 01.05.2022 року до Договору, пункт 3.3. Договору викладено в редакції, за змістом якої визначено, що орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем: 100 відсотків розміру орендної плати (з додатковим нарахуванням ПДВ) за кожний місяць Балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок. Розрахунок орендної плати, у тому числі нарахування ПДВ на суму орендної плати, здійснюється Орендарем самостійно та сплачується щомісячно не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітнім.
25.07.2024 було підписано Додаткову угоду до Договору оренди від 14.12.2017 №316/2 оренди нежитлового приміщення по вул. Поштовій, 47, відповідно до якої Департамент управління активами Запорізької міської ради (у подальшому – Орендодавець), Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець, що вибув), Комунальне підприємство «ГРАДПРОЕКТ» (у подальшому – Балансоутримувач), Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-житлове об`єднання №7» (Балансоутримувач, що вибув) з одного боку та Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (у подальшому – Орендар) з іншого боку дійшли згоди замінити «Орендодавця» на Департамент управління активами Запорізької міської ради, «Балансоутримувача» – на Комунальне підприємство «ГРАДПРОЕКТ» (позивач у даній справі), які з дати підписання цієї Додаткової угоди приймають на себе всі права, обов`язки та відповідальність Орендодавця та Балансоутримувача за Договором оренди, що належали Орендодавцю, що вибув та Балансоутримувачу, що вибув, в повному обсязі, в якому вони належали останнім до набуття чинності цієї Додаткової угоди.
З моменту набрання чинності цієї додаткової угоди «Орендодавець, що вибув» та «Балансоутримувач, що вибув» втрачають, а «Орендодавець» та «Балансоутримувач» набувають право вимагати від «Орендаря» своїх обов`язків щодо Договору оренди, які виникли до моменту набрання чинності цієї додаткової угоди, а також тих, що виникнуть у майбутньому (п. 6 Додаткової угоди від 25.07.2024).
Окрім того, згідно з п. 7 Додаткової угоди від 25.07.2024 пункт 3.4 Договору оренди викладено в новій іншій, з якої слідує, що орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем самостійно на відповідний рахунок Балансоутримувача щомісячно не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним та підтверджується Орендарем шляхом надання Балансоутримувачу інформації про перерахування орендної плати (копії документів про сплату орендної плати). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному чинним законодавством України.
В п. 8 Додаткової угоди від 25.07.2024 визначено, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що умови пункту 7 цієї Додаткової угоди застосовуються до взаємовідносин між сторонами, які виникли до її укладення, а саме з 01.05.2024.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.
З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).
Зі змісту ст.ст. 13, 14 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 316/2 оренди нежитлового приміщення по вул. Поштовій, 47 від 14.12.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
В ч.ч. 1, 3 та 5 ст. 762 цього Кодексу визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX, який введено в дію з 01.02.2020, орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Відповідно до п. 6.2 Договору оренди в редакції Додаткової угоди до Договору від 19.08.2021, Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Згідно з п. 3.10 Договору у вказаній редакції, у разі наявності заборгованості платежі сплачені Орендарем зараховуються в хронологічному порядку, тобто, починаючи з такої заборгованості, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.
До позовної заяви в уточненій редакції додано розрахунок заборгованості ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» за Договором оренди (арк.с. 70), згідно з яким заборгованість станом на 01.10.2025 склала 115085,80 грн; також позивачем надані копії платіжних інструкцій про перерахування відповідачем на рахунок ПП «ГРАДПРОЕКТ» плати за послуги оренди, а саме: № 1267930295 від 30.10.2025 на суму 23017,16 грн, № 1267930652 від 02.12.2025 на суму 23017,16 грн, № 1627930939 від 26.12.2025 на суму 23017,16 грн, № 1267931315 від 03.02.2026 на суму 23017,16грн, № 1267931585 від 27.02.2026 на суму 23017,16 грн. 
Як зазначив позивач в позовній заяві (в уточненій редакції), здійсненими відповідачем оплатами у жовтні 2025 (23017,16 грн), грудні 2025 (46034,32 грн), лютому 2026 (46034,32 грн) в порядку п. 3.10 Договору (в редакції Додаткової угоди від 19.08.2021) була сплачена заборгованість у розмірі 115085,80 грн, наявна станом на 01.10.2025, і позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати у загальному розмірі 93910,01 грн, яка складається з нарахувань за жовтень 2025 – 23017,16 грн, за листопад 2025 – 23017,16 грн, за грудень 2025 – 23017,16 грн та за січень 2026 – 24 858,53 грн.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми заборгованості з орендної плати не спростував та доказів сплати на користь балансоутримувача орендної оплати за користування нежитловим приміщенням за заявлений позивачем спірний період: з жовтня 2025 по січень 2026, суду не надав. 
На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 93910,01 грн заборгованості з орендної плати є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань позивачем також нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 504,36 грн, інфляційні втрати у розмірі 1062,79 грн, штраф у розмірі 504,36 грн та пеня у розмірі 5118,63 грн
Відповідно до приписів ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (такі висновки наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст.625 Цивільного кодексу України, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 19.07.2023 у справі №910/16820/21 зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 року у справі № 910/24266/16, якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.
Факт прострочення відповідачем грошових зобов`язань зі сплати орендної плати підтверджується матеріалами справи та є доведеним, і тому у позивача виникло право на нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення вказаних грошових зобов`язань.
Згідно з доданими до позовної заяви в уточненій редакції розрахунками (арк.с. 67 з обох боків), нарахування здійснені позивачем окремо на відповідні щомісячні суми боргу з орендної плати (окремо по кожному місяцю спірного періоду): 3% річних нараховано за загальний період прострочення з 21.11.2025 по 12.03.2025 включно, інфляційні втрати – за загальний період прострочення з грудня 2025 по лютий 2026 включно.
Перевіривши надані позивачем розрахунки в цій частині, суд встановив, що розрахунок інфляційних втрат здійснений правильно, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 1062,79 грн підлягають задоволенню у заявленому позивачем розміру. Нарахування 3% річних на суму боргу по кожному окремому місяцю спірного періоду позивачем здійснено правильно (211,88 грн, 155,13 грн, 96,48грн та 40,86 грн), однак допущено арифметичну помилку при визначенні загальної суми відсотків річних, яка фактично становить 504,35 грн, а не 504,36 грн. У зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню – на суму 504,35 грн. В іншій частині вимог про стягнення 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю. 
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно з п. 9.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 19.08.2021) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України та Договором. 
У пункті 3.6 Договору в редакції Додаткової угоди від 19.08.2021 визначено, що у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу, Орендар зобов`язаний сплатити пеню і штраф у розмірі 3% річних від простроченої суми орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення та інфляційні витрати. Обов`язок щодо нарахування вказаних вище платежів покладається на Орендаря. В разі нездійснення Орендарем сплати платежів, нарахування та стягнення штрафу виконує Балансоутримувач у встановленому нормативно-правовими актами порядку.
Позивачем нараховано відповідачу штраф в загальній сумі 504,36 грн – у розмірі 3% річних від простроченої суми орендних платежів за спірний період, аналогічно розрахунку суми 3% річних, як то вказано у розрахунку (арк.с. 67 зі зворотного боку).
Беручи до уваги вищенаведені висновки суду щодо допущеної арифметичної помилки в частині 3 % річних, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу підлягають задоволенню частково – на суму 504,35 грн. В іншій частині вимог про стягнення штрафу судом відмовляється з наведених вище підстав. 
Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 5118,63 грн, суд зазначає наступне. 
Як слідує з розрахунку позивача (арк.с. 67 зі зворотного боку, 68-69), заявлена до стягнення пеня нарахована позивачем на відповідні щомісячні суми боргу з орендної плати за загальний період прострочення з 21.11.2025 по 12.03.2026 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідні періоди прострочення. 
В обґрунтування такого розрахунку у позовній заяві позивач посилається на Закон України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» №4196-ІХ від 09.01.2025 (введений в дію 28.08.2025), згідно з яким доповнено частину 3 статті 549 ЦК України абзацом другим такого змісту: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені». 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
В пункті п. 3.6 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.10.2018) сторонами визначений розмір пені – 3% річних від простроченої суми орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення.
Отже, застосуванню підлягає саме розмір пені, який визначений Договором, і який має обмежуватись у випадку, якщо він перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
З огляду на викладене, посилання позивача на вищенаведені положення абзацу другого ч. 3 ст. 549 ЦК України є безпідставним. Крім того, даною нормою також передбачено, що договором може бути визначено менший розмір пені. 
З урахуванням вищевикладеного, здійснивши відповідний перерахунок, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідного нарахування, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 504,35 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені судом відмовляється у зв`язку з їх необґрунтованістю. 
Витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до положень п. 2 ч. 1 статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ», код ЄДРПОУ 41279924 (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В) на користь Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», ЄДРПОУ 20504731 (69037, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3; розрахунковий рахунок (IBAN) № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) суму 93910 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот десять) грн 01 коп. заборгованості з орендної плати, суму 504 (п`ятсот чотири) грн 35 коп. – 3% річних, суму 1062 (одну тисячу шістдесят дві) грн 79 коп. інфляційних втрат, суму 504 (п`ятсот чотири) грн 35 коп. штрафу, суму 504 (п`ятсот чотири) грн 35 коп. пені.
У задоволенні іншої частини позову – відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ», код ЄДРПОУ 41279924 (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В) на користь Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», ЄДРПОУ 20504731 (69037, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3; розрахунковий рахунок (IBAN) № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) суму 2540 (дві тисячі п`ятсот сорок) грн 89 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 20.05.2026. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва