Справа № 204/10905/24
Провадження № 2/204/117/26 
РІШЕННЯ
іменем України

30 квітня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі головуючого – судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн» (код ЄДРПОУ 42540055) на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 693009,58 грн, з відповідача ОСОБА_2 – моральні збитки у розмірі 10000 грн на користь позивача, а також стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн» (код ЄДРПОУ 42540055) на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 5624,08 грн, витрати за послуги із незалежної експертної оцінки транспортного засобу у розмірі 5500 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн та по 1500 грн за кожне судове засідання. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 05 серпня 2024 року в місті Дніпро, вул. Титова, буд. 11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: BMW R1250, р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_1 , та Renault Logan, p.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» (далі ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН»). ДТП сталася з вини водія автомобіля Renault Logan, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті даної пригоди транспортний засіб BMW R1250, р.н. НОМЕР_4 , отримав механічні ушкодження, та позивачу, як власнику транспортного засобу, була завдана матеріальна шкода, що згідно звіту №08/10/24 від 08.10.2024 р. про оцінку транспортного засобу складає 850409,58 грн. З метою компенсації спричинених збитків позивач в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та результатами розгляду такої заяви на виплату страхового відшкодування СК «ПЗУ Україна» 04.09.2024 здійснили на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 157400 грн. Посилаючись на ч.1 ст. 1172 ЦК України позивач зазначає, що обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Таким чином, оскільки вина ОСОБА_2 щодо пошкодження належного позивачеві транспортного засобу, підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року (справа № 204/8233/24), а відповідач ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» є власником джерела підвищеної небезпеки, враховуючи той факт, що сума страхового відшкодування не в повній мірі покриває понесені матеріальні збитки, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною матеріальною шкодою та розміром страхового відшкодування, і розраховується наступним чином: 850409,58 грн. (матеріальні збитки) - 157400,00 грн. (сума страхового відшкодування) = 693009,58 грн. Крім того, зазначає, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди нервовому стресі та у душевних стражданнях. Позивач фактично втратив можливість користуватися власним транспортним засобом, у зв`язку з його пошкодженням. Також позивач був вимушений відмовитись від звичного способу життя, не мав можливості нормально спілкуватись зі своєю родиною та друзями, що в свою чергу змушує його вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Сам факт дорожньо-транспортної пригоди також завдав позивачу не лише фізичний, а й душевний біль і травми, оскільки за своїм характером і стилем життя позивач є активною людиною, а в результаті події він змушений був на деякий час припинити своє спілкування з друзями та знайомими. 
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Відповідачі копії ухвали про відкриття провадження у справі та позову з додатками отримали (а.с.62,65-66), однак відзиву на позов та буд-яких інших заяв чи клопотань не подавали. 
Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини. 
05 серпня 2024 року о 13 год. 15 хв. в м. Дніпро по вул. Титова, буд. 11 водій транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_2 виконуючи поворот ліворуч не дав дорогу мотоциклу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з мотоциклом BMW R1250, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги 16.13 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП (а.с.10-11,48). 
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року, яка набрала законної сили 17 вересня 2024 року, визнано винним ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення: штраф в дохід держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, а також стягнуто судовий збір (а.с.48).
Власником транспортного засобу BMW R1250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є позивач (а.с.11 зворотна сторона - 12).
Власником транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_5 , є відповідач ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» (а.с.80-81).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_5 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218292193 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зі страховим лімітом за шкоду заподіяну майну у розмірі 160000 грн та сумою франшизи 2600 (а.с.67, 70 зворотна сторона). 
Протягом 2024 року відповідач ОСОБА_2 не отримував будь-яких доходів (а.с.85).
04 вересня 2024 року позивачу було здійснено страхове відшкодування від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на суму 157400 грн (160000 (розмір збитку) – 2600 (франшиза)) (а.с.13, 73 зворотна сторона).
Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу BMW R1250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , №08/10/24 від 08 жовтня 2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику BMW R1250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 850409,58 грн (а.с.19-36).
За визначення суми матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла BMW R1250, державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем було сплачено на користь ФОП ОСОБА_3 5500 грн (а.с.16 зворотна сторона).
Таким чином, за розрахунками позивача йому залишається не відшкодованою різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а всього 693009,58 грн (850409,58 - 157400).
Вирішуючи заявлені позовні вимоги до відповідача ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» судом враховуються такі обставини.
Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належних та допустимих доказів того, що розмір спричиненої позивачу майнової шкоди є іншим, аніж той, що він вказує, суду не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача, в межах заявлених ним позовних вимог, щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 693009,58 грн, та на оплату послуг з експертної оцінки транспортного засобу у розмірі 5500 грн.
Проте, суд враховує положення статті 1166 ЦК України, де вказано, зокрема, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».
Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.
Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями статті 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Така позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року по справі №703/2166/16-ц.
Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував відповідач ОСОБА_2 та внаслідок винних дій якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, належить відповідачу ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн», але станом на час дорожньо-транспортної пригоди такий автомобіль перебував у володінні відповідача ОСОБА_2 , тобто цивільно-правова відповідальність, як володільця джерела підвищеної небезпеки, настала саме у відповідача ОСОБА_2 .
У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Отже, відповідач ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» як власник транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_5 , не є тієї особою, яка повинна відповідати за шкоду завдану позивачу дорожньо-транспортною пригодою. 
Позивач, у тому числі, посилається на норми частини першої статті 1172 ЦК України як на підставу для стягнення з відповідача ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Частиною першою статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 646/989/18 зроблено висновок, що для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). 
Однак позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів перебування відповідача ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» тазавдання ним шкоди під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 протягом 2024 року не отримував будь-яких доходів, у тому числі й заробітної плати від відповідача ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн», що свідчить проте, що відповідач ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн», а тому на останнього не може буде покладено відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України (а.с.85). 
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги до відповідача ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» не підлягають задоволенню з огляду на те, що він не є належним відповідачем у справі.
Відмова у позові до неналежного відповідача не перешкоджає позивачу звернутися до суду з відповідним позовом до належного відповідача. 
Вирішуючи позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди судом ураховуються такі обставини. 
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, свідчить про перенесені останнім моральних, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 40 грн (5624,08*5000/703009,58).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 40 (сорок) гривень 00 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн», місцезнаходження: м. Київ, вул. Красилівська, буд.11, ідентифікаційний код 42540055.
Відповідач:  ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуючий