ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 травня 2026 року	Справа №160/22883/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луговської Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) через свого представника звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:
- визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач) №0222162412 від 29.04.2025 року про повідомлення її, що на підставі акта перевірки 15145/04-36-24-12/3256401749 від 26.03.2025 року, яким встановлено правопорушення п.51.1 ст. 51, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 aбз.б пп.176.2 ст.176 ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (зi змінами та доповненнями), п. І розд. 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України віл 13.01.2015p. №4, (із змінами та доповненнями), період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено правопорушення за жовтень 2024 року, та листопад 2024 року. На підставі п. 54.3 ст.54 ПК України та п. 119.1 ст.119 ПК України, застосовано штрафні санкції в сумі 2040 (дві тисячі сорок гривень 00 копійок;
- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0222162412 від 29.04.2025 року про повідомлення її, що на підставі акта перевірки 15145/04-36-24-12/3256401749 від 26.03.2025 року, яким встановлено правопорушення п.51.1 ст. 51, пп.49.18.1 п. 49.18 ст.49 aбз.б пп.176.2 ст.176 ПК України від 02.12.2010р.№2755-VI (зi змінами та доповненнями), п. І розд. 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України віл 13.01.2015p. №4, (із змінами та доповненнями), період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено правопорушення за жовтень 2024 року, та листопад 2024 року. На підставі п. 54.3 ст.54 ПК України та п. 119.1 ст.119 ПК України , застосовано штрафні санкції в сумі 2040 (дві тисячі сорок гривень 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно застосовано штрафні санкції за нібито несвоєчасне подання податкового розрахунку за формою 4ДФ за жовтень та листопад 2024 року, хоча на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено обов`язку подання щомісячної звітності. Позивач зазначає, що обов`язок подання місячної звітності набрав чинності лише з 01.01.2025 року відповідно до Закону України №4015-ІХ, а тому застосування таких вимог до правовідносин 2024 року є неправомірним. Крім того, позивач вказує на істотні порушення процедури проведення перевірки та прийняття спірного рішення, а саме: неналежне вручення акта перевірки; ненадання можливості подати заперечення; неповідомлення про розгляд матеріалів перевірки; неправильне визначення повторності правопорушення.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та після усунення недоліків прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і проведення судового засідання, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Від відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за жовтень, листопад 2024 року до контролюючого органу ОСОБА_1 подано з порушеннями граничного терміну. Граничний термін-10.02.2025р. Фактично подано за жовтень 2024р.-27.02.2025року, за листопад 2024р-28.02.2025р. Позивачем не надано заперечень до акту перевірки. Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПКУ за висновками акту перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано та вручено ОСОБА_1 ППР від 29.04.2025 №0222162412 (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2040,00 грн. Оскільки протягом року до платника було застосовано штрафні санкції згідно п.119.1. ст.119 ПК України (податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 №0764102412). Пунктом 119.1 статті 119 ПКУ визначено норми застосовування штрафних (фінансових) санкцій у разі Згідно з пунктом 119.1 статті 119 ПКУ неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/ або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень. Таким чином, ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України. 
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що відповідач не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного. 
З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 та п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) далі - ПКУ, головним державним інспектором Придніпровського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області Довбиш Нелєю Олексіївною, у приміщенні Дніпровської ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області за адресою м. Дніпро, пров. Універсальний, 12, проведено камеральну перевірку з питання своєчасності подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі Розрахунок) за жовтень, листопад 2024 року ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Перевірка проводилась: 26 березня 2025 року.
Місцезнаходження платника податку: АДРЕСА_1 .
При перевірці використано інформацію: наявну в базах даних Державної податкової служби України; податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 4 ДФ) за жовтень 2024 від 27.02.2025 №9427064392 та за листопад 2024 від 28.02.2025 №9427148083. 
Перевірка проведена відповідно до: Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями; Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 (зі змінами та доповненнями).
Перевіркою термінів подання податкового розрахунку платника податку встановлено порушення вимог підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу, в частині несвоєчасного подання податкового розрахунку, а саме:
- податковий розрахунок за жовтень 2024 року, де граничний строк подання – 20.11.2024 року; дата фактичного подання – 27.02.2025 року;
- податковий розрахунок за листопад 2024 року, де граничний строк подання – 20.12.2024 року; дата фактичного подання – 28.02.2025 року.
За результатами вказаної перевірки складено акт від 26.03.2025 року №15145/04-36-24-12/3256401749 «Про результати камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 з питання своєчасності подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників фізичних осіб, і сум утриманого з них податку а також сум нарахованого Єдиного внеску за жовтень, листопад 2024 року». 
Актом констатовано порушення позивачем вимоги п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, абз. «б» п.176.2 ст.176 ПК України і, відповідно до п.119.1 ст.119 ПК України застосовані штрафні санкції.
Зазначений акт було надіслано на податкову адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення згідно штрих коду Укрпошти 0601128173130 та повернуто 14.04.2025 із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання. 
За висновками акту перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано та вручено позивачу податкове повідомлення-рішення від 29.04.2025 №0222162412 (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2040,00 грн. Оскільки протягом року до платника було застосовано штрафні санкції згідно п.119.1. ст.119 ПК України (податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 №0764102412).
22.04.2025 року ОСОБА_1 отримала рекомендований лист №32078/6/04-36-24-12-13 від 07.04.2025 року, в якому зазначено, що повідомленням від 26.03.2025 №27124/6/04-36-24-12-13 для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення запрошено ФОП ОСОБА_1 04.04.2025 року на 11,00 год до Придніпровського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пров. Універсальний, б.12 к.26.
Як вказує представник позивача у поданій до суду позовній заяві, до зазначеного листа додано протокол про адміністративне правопорушення №17613/04-36-24-12/3256401749 від 04.04.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за несвоєчасне подання до Дніпровської ДПІ податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма №4ДФ) за жовтень 2024 року, термін подання встановлений діючим законодавством до 20.11.2024 року. Фактично розрахунок надано 28.02.2025 року, за листопад 2024 року, термін подання встановлений діючим законодавством до 20.12.2024 року. Фактично розрахунок надано 28.02.2025 року відповідно до акту перевірки №15145/04-36-24-12/3256401749 від 26.03.2025 року. За що передбачена відповідальність ч.2 ст.163-4 КУпАП від 07.12.1984р № 8073-Х (із змінами та доповненнями). Інші додатки відсутні.
З метою отримання ату камеральної перевірки від 26.03.2025 року адвокатом Токаревою Г.О. був надісланий до відповідача адвокатський запит.
09.05.2025 року ОСОБА_1 отримала рекомендований лист, який містив податкове повідомлення-рішення №0222162412 від 29.04.2025 року про повідомлення її, що на підставі акта перевірки 15145/04-36-24-12/3256401749 від 26.03.2025 року, яким встановлено правопорушення п.51.1 ст. 51,пп.49.18.1 п.49.18 ст49 aбз. б пп.176.2 ст.176 ПК України від 02.12.2010р.№2755-VI (зi змінами та доповненнями). п. І розд. 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України віл 13.01.2015p. №4, (із змінами та доповненнями), період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено правопорушення за жовтень 2024 року та листопад 2024 року. На підставі п.54.3 ст.54 ПК України та п.119.1 ст.119 ПК України , застосовано штрафні санкції в сумі 2040 (дві тисячі сорок гривень 00 копійок).
12.05.2025 року адвокатом Токаревою Г.О. подана скарга на податкове повідомлення-рішення №0222162412 від 29.04.2025 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області до Державної податкової служби України. 
09.07.2025 року представник позивача отримала повідомлення на електронну пошту про результати розгляду скарги, поданої в порядку адміністративного оскарження. 
За результатами розгляду скарги Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.04.2025 №0222162412 (форма «ПС»), а скаргу - без задоволення, на підставі встановлення порушення податкового законодавства, а саме: податковий розрахунок за жовтень 2024 року подано 27.02.2025 року замість граничного строку 20.11.2024; податковий розрахунок за листопад 2024 року подано 28.02.2025 року замість граничного строку 20.12.2024. Відповідач вважає що позивачем порушено вимоги підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що, згідно з пунктом 119.1 статті 119 ПК України, є підставою для застосування штрафної санкції. Оскільки протягом року до позивача застосовано відповідальність за аналогічне порушення (податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 №0764102412), розмір штрафу визначено в сумі 2040,00 грн.
Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та безпідставним, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 51.1 ст. 51 ПК України зазначено, у редакції, чинній з 01.01.2025, що платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску".
Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України, у редакції, чинній до 01.01.2025, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані, зокрема, подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається (пп. «б»); нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом (пп. «ґ»).
Згідно пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Відповідно до п.49.3 ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, із змінами та доповненнями, затверджені форма Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків — фізичних осіб, і сум утриманого з них податку; а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Розрахунок) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Порядок №4).
Пунктом 1 розд. II Порядку №4, у редакції, чинній з 01.01.2025, визначено, що Розрахунок подається протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (підпункт 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II Кодексу). Звітним періодом є календарний місяць.
Згідно п.2 розд. II Порядку №4 Розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент та незалежно від того чи виплачені платником єдиного внеску суми такого внеску фактично після їх нарахування до сплати протягом звітного періоду.
Підпунктом 49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України встановлено подання платниками податків до контролюючих органів податкової декларації (в т.ч. і податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з розбивкою по місяцях звітного кварталу) за звітний період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Пунктом 109.3 ст.109 ПК України передбачено, що у випадках, визначених п.119.3 ст.119, п.п.123.2 - 123.5 ст.123, п.п.124.2, 124.3 ст.124, п.п.125-1.2 - 125-1.4 ст.125-1 ПК України, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, є встановлення контролюючими органами вини особи. 
У п.119.1. ст.119 ПК України передбачена відповідальність за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, 
- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. 
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, 
- тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 2040 гривень. 
Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, якщо недостовірні відомості або помилки в податковій звітності про суми доходів, нараховані (сплачені) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог п.169.4 статті 169 Кодексу та були виправлені відповідно до вимог ст.50 Кодексу.
Відповідно до Закону України від 10.10.2024 №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 1.12.2024 року із 01.12.2025 року була впроваджена щомісячна звітність з ПДФО, військового збору та єдиного соціального внеску – податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за найманих працівників. Терміни подання звітності: до 20 числа місяця, наступного за звітним. 
За п.1 Прикінцевих положень Закону №4015-ІХ передбачено, що №4015-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 3, 4, 9-13 (щодо внесення змін до статей 51, 70, 170, 172-174, 176 Податкового кодексу України стосовно зміни термінів подання звітності з податку на доходи фізичних осіб), пункту 6 (щодо внесення змін до пункту 136.1-1 статті 136 Податкового кодексу України), підпункту 1 пункту 8 (щодо змін до пункту 141.13 статті 141 Податкового кодексу України) розділу І цього Закону та підпункту 2 пункту 4 розділу II цього Закону (щодо внесення змін до статті 46 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18 червня 2024 року № 3817-IX), які набирають чинності з 1 січня 2025 року. Тобто за IV квартал 2024 року звітність подається за «старими правилами» – до 10.02.2025 року, а за січень за новими формами та до 20.02.2025 року. 
Згідно з пунктом 19.1 статті 119 ПК України, відповідальність платника податків за порушення строків подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, та утриманих податків настає лише у разі, якщо такі дії (або бездіяльність) призвели до зменшення або збільшення податкових зобов`язань, або до зміни платника податку. 
Аналогічні положення містяться і в Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №916 від 21.10.2015 року. 
У цьому випадку, камеральна перевірка, на підставі якої винесено податкове повідомлення-рішення №0222162412 від 29.04.2025, проводилася щодо звітності з найманих працівників за IV квартал 2024 року. Звітність подано 28.02.2025 року. Причиною несвоєчасного подання звітності стали технічні обмеження в електронному кабінеті платника податків: на момент подання в ньому була відсутня можливість подати квартальну форму. За рекомендацією оператора гарячої лінії ДПС (0800501007), звітність було подано у вигляді щомісячної. 
Варто врахувати, що Закон України №4015 набрав чинності 01.12.2024 року і відповідно до його прикінцевих положень, звітність за IV квартал 2024 року подається за «старим» (квартальним) порядком - до 10.02.2025 року. 
Отже, у даному випадку суд вважає, що застосування щомісячної звітності до жовтня і листопада 2024 року є юридично необґрунтованим, а технічна несправність не може бути підставою для застосування санкцій. 
Акт про результати камеральної перевірки №15145/04-36-24-12/3256401749 від 26.03.2025 року складено з посиланням на нечинні норми, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у статті 4 ПК України. 
На підставі цього ж акта прийняте податкове повідомлення-рішення №0222162412 від 29.04.2025 року, яке також ґрунтується на нечинних правових положеннях.
Так, контролюючим органом застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасне подання податкового розрахунку за жовтень та листопад 2024 року, виходячи із місячного звітного періоду.
Суд встановив, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція п.176.2 ст.176 ПК України, відповідно до якої податковий розрахунок подавався поквартально.
Норми щодо місячного звітного періоду набрали чинності лише з 01.01.2025.
Отже, застосування відповідачем нової редакції податкового законодавства до правовідносин 2024 року суперечить ст.58 Конституції України та принципу незворотності дії закону в часі.
Тому у даному випадку суд вважає, що відповідач одночасно посилався і на квартальну, і на місячну редакцію норм; застосовував нову редакцію до старих правовідносин; фактично визнав неоднозначність регулювання.
Щодо посилань відповідача на попереднє притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності (зокрема на постанову №199/10179/24 від 10.12.2024 року), суд вказує, що у справі №199/10179/24, розглянутій Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра, провадження було закрите згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП; жодного факту встановлення провини чи наявності правопорушення судом не зафіксовано; тому зазначена постанова не може вважатися фактом повторного правопорушення, оскільки правова позиція суду не підтвердила наявності вини.
Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.02.2021 у справі №380/671/20, відповідно до якого у випадку неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків платника податків застосуванню підлягає принцип презумпції правомірності рішень платника податків, а тягар доведення протиправності поведінки платника покладається саме на контролюючий орган.
Також суд враховує, що у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України зафіксовано презумпцію правомірності рішень платника податку, відповідно до якої в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Велика Палата Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №260/81/19 зазначила, що за практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платника податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Сєрков проти України, заява №39766/05, пункт 43). Отже, у разі виникнення спору між платником податків та державою суд не може відмовити громадянину в захисті лише через сумніви в правомірності його дій. Натомість, недоведення державним органом обґрунтованості та законності висновків, покладених в основу прийняття оскаржуваних рішень, має стати підставою для надання захисту платнику податків, якщо вчинене ним, на думку державного органу порушення, не було переконливо доведено перед судом. Будь-який інший підхід не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.
Суд також враховує, що обов`язок доказування правомірності рішення покладається на контролюючий орган, однак відповідачем не доведено наявності договору оренди та правових підстав для нарахування податкового зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене, оскаржуване спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відтак, податкове повідомлення-рішення №0222162412 від 29.04.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суди повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідачем на виконання вимог частини 2 статті 77 КАС України, не доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.04.2025 №0222162412 (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 040,00 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-а, код ЄДРПОУ 44118658).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська