П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/17991/24	

Головуючий в 1 інстанції: Попов В. Ф.
Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Балтського районного суду Одеської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Балтського районного суду Одеської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України, в якому просить:
- визнати протиправним пункт 12 наказу Балтського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року № 5-ос “Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям у 2024 році (з 22 січня 2024 року) та скасувати пункт 12 Наказу Балтського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року № 5-ос “Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям у 2024 році”;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі старшому секретарю Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України “Про державну службу” та наказу Балтського районного суду Одеської області від 18 грудня 2023 року № 72-ос “Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям у 2024 році” з 22 січня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що вона є працівником Балтського районного суду Одеської області. Працює на посаді старшого секретаря суду з 03.02.2021 по теперішній час. Стаж державної служби становить 17 років 1 місяць 2 дні. Згідно наказу “Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям у 2024 році” у Балтському районному суді Одеської області від 14.03.2024 № 5-ос позивачці встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу, стаж якої на державній службі станом на 22.01.2024 складає 17 років 17 років 1 місяць 2 дні. 01.01.2024 набрав чинності Закон України “Про державний бюджет України на 2024 рік” № 3460-ІХ, абзацом другим пункту 12 розділу “Прикінцеві положення” якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Тобто, при розрахунку надбавки відповідачем застосовані приписи абзацу 2 пункту 12 Прикінцевих положень Закону України “Про державний бюджет України на 2024 рік” від 09.11.2023 № 3460-ІХ, у якому зазначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Балтського районного суду Одеської області від 11.03.2024 року № 5-ос, в частині встановлення з 22.01.2024 року надбавки за вислугу років на державній службі старшому секретарю суду ОСОБА_1 в розмірі 30 відсотків посадового окладу, стаж державної служби якої на 22.01.2024 р. становить 17 років 01 місяць 2 дні.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснити з 22.01.2024 року перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України "Про державну службу", а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, а також наказу Балтського районного суду Одеської області “Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 ” від 18.12.2023 року №72-ос. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В своїй скарзі, апелянт вважає, що при розрахунку надбавки Балтським районним судом Одеської області застосовані приписи абзацу 2 пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року № 3460-IX, а саме: надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Вказує, що відсутні правові підстави для задоволення позову та визнання протиправним наказу «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям у 2024 році» від 11.03.2024 р. №5- ос з 22 січня 2024 року, оскільки наказ виданий правомірно на виконання вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік». Зазначає, що існує колізія між правовими нормами, а подолання колізії у регулюванні умов оплати праці державних службовців, яка виникла у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», є визначальним при вирішенні цього спору. Норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є основним та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Посилається на те, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, на власний розсуд визначати розмір надбавки за вислугу років ніж це прямо передбачено законодавством України, що не враховано судом першої інстанції.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом встановлено, що Наказом Балтського районного суду Одеської області від 18.12.2023 року № 72-ос встановлено старшому секретарю суду Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 з 20.12.2023 року надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 50 % посадового окладу, стаж державної служби якої станом на 18.12.2023 р. становить 17 років.
Наказом Балтського районного суду Одеської області від 11.03.2024 року № 5-ос встановлено з 22 січня 2024 року, замість раніше встановленої, надбавку за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу старшому секретарю суду ОСОБА_1 , стаж якої на 22.01.2024 року складає 17 років. 
Не погодившись із вищезазначеним наказом та зважаючи на те, що внаслідок його видання порушено право на належний рівень оплати праці державних службовців, позивачка звернулася до суду із даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах до застосування підлягає норма спеціального нормативно-правового акту, а саме ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу», а не п.12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким звужується обсяг прав та гарантій державних службовців, визначених чинним законодавством, а відтак, спірний наказ в частині, що стосується позивачки, суд визнав протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (надалі Закон №889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно з ч. 1 ст. 50 Закон №889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця враховує кваліфікацію та досвід, важливість і складність роботи на посаді, ступінь відповідальності, а також результативність, ефективність та якість виконання посадових обов`язків.
Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону №889-VIII, заробітна плата державного службовця складається з:
1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця;
2) варіативної заробітної плати - премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, місячної або квартальної премії.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 52 Закону №889-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
В той же час, згідно п. 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення даної справи є визначення того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру цієї надбавки: законодавства про державну службу чи про державний бюджет.
Вказане питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24, у якій визначені наступні ознаки типової справи:
позивач державний службовець місцевого загального суду, якому з 01 січня 2024 року встановлено надбавку за вислугу років на підставі абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;
відповідачі місцевий загальний суд, наказом якого державному службовцю установлено надбавку за вислугу років з урахуванням правил, передбачених абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, та ТУ ДСА, відповідальне за забезпечення фінансування та функціонування місцевого загального суду, у якому працює позивач;
предмет спору розмір надбавки за вислугу років на державній службі за 2024 рік;
спір виник унаслідок обчислення розміру надбавки за вислугу років на державній службі на підставі приписів абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX;
предмет позову позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправним і скасування наказу місцевого загального суду в частині встановлення на 2024 рік щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу; зобов`язання ТУ ДСА нараховувати та виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років у 2024 році відповідно до статті 52 Закону №889-VIII на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Враховуючи, що дана справа відповідає ознакам типової справи, що визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24, висновки такої постанови є обов`язковими для суду при ухваленні рішення у даній справі.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24 висловлені наступні узагальнені висновки:
«Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби
Отже, Законом №3460-IX запроваджено норму, яка відрізняється від норми частини першої статті 52 Закону №889-VIII щодо зменшення максимальної межі розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшення розміру самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби. При цьому визначено випадки (пункт 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX) коли умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються, а саме - для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Тобто, Законом №3460-IX на 2024 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, щодо структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.
Поряд з цим колегія суддів звертає увагу на те, що Закон №3460-IX містить застереження, що Закон №889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Водночас і у частині другій статті 5 Закону №889-VIII вказано, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. А таким законом у спірних відносинах є саме Закон №3460-IX.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, який зупинив дію приписів Закону №889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, тому підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивача.
Щодо доводів про звуження гарантій оплати праці, встановлених Законом № 889-VIII, а також неможливість скасування чи зміни законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, слід зазначити наступне:
Висновки Конституційного Суду України, на які посилались позивач та суд першої інстанції в обґрунтування такої позиції, висловлені ним, зокрема, у рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про державний бюджет, ухвалені за нерелевантних обставин, адже вони стосувалися обмежень соціальних гарантій, обумовлених фінансовою ситуацією в країні, оптимізацією використання бюджетних коштів тощо, що зрештою призвело до реального порушення прав особи, погіршення її матеріального становища.
Слід звернути увагу на те, що у постанові від 19.02.2026 року у справі № 240/7215/24 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що саме лише зменшення граничного розміру надбавки державним службовцям за вислугу років не обов`язково свідчить про звуження соціальних прав і гарантій працівника, зокрема, його права на належний рівень оплати праці. ВП ВС вказала, що таку дію законодавця не можна розглядати відокремлено від інших дій, які здійснені ним одночасно з метою змінити структуру оплати праці державних службовців певної категорії, а саме: підвищити посадові оклади, оскільки відповідна надбавка є лише окремою складовою грошового забезпечення державного службовця, грошовий вираз якої безпосередньо залежить від розміру його посадового окладу.
Тож відповідно до обставин, встановлених судом у зразковій справі, мало місце не зменшення розміру заробітної плати державного службовця, а перерозподіл її складових як елемент запровадження загальнонаціональної реформи.
Велика Палата ВС звернула увагу на те, що у справі, яка переглядається, проблематика полягає не в намаганні держави обмежити заробітну плату державних службовців через брак бюджетних асигнувань, а в імплементації послідовного та виваженого рішення держави щодо запровадження вже згаданої реформи з метою дотримання європейських стандартів і виконання зобов`язань перед іноземними партнерами, збільшення прозорості структури заробітної плати та підвищення привабливості посад державної служби для кваліфікованих спеціалістів шляхом збільшення частки сталої частини заробітної плати над часткою премій та інших необов`язкових виплат.
Введені Законом №3460-IX у 2024 році особливості обчислення надбавки за вислугу років є частиною реформи оплати праці державних службовців.
За висновком ВП ВС зміни в підходах до оплати праці державних службовців, елементом яких є зменшення надбавки за вислугу років до 2 відсотків за кожен рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, обумовлені реалізацією євроінтеграційних вимог щодо вступу України до Європейського Союзу, зокрема, виконанням програми Європейського Союзу «Ukraine Facility Plan». Такі зміни, на думку колегії суддів, не пов`язані з потребою збалансування чи оптимізації видатків Державного бюджету України, зокрема й у зв`язку з уведенням воєнного стану. Навпаки, кінцевою метою запровадженої реформи є збільшення привабливості посад державної служби для кваліфікованих спеціалістів та підвищення конкурентоспроможності оплати праці державних службовців у порівнянні з приватним сектором.
Отже, зміни, введені законодавцем, щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі не є довільними та свавільними, адже зазначені зміни були елементами такого тривалого процесу, як реформа оплати праці державних службовців, яка заздалегідь оголошена державою та поступово нею впроваджена. Ці зміни носили системний характер і зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі відбулося одночасно зі зростанням посадового окладу, тому ці зміни мали зрозумілу легітимну мету - підвищення рівня незалежності та фінансової забезпеченості певної категорії державних службовців, покращення статусу державного службовця загалом.
Внаслідок проведеної реформи оплати праці державних службовців їхні посадові оклади, які є основою для нарахування інших надбавок та стимулюючих виплат, зокрема й надбавки за вислугу років, збільшилися. Відповідно загальний розмір заробітної плати державних службовців хоча й неістотно, але теж збільшився.
Таким чином зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі, в тому числі відповідно до положень пункту 12 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, не призвело до звуження соціальних прав і гарантій державного службовця, зокрема і його права на належний рівень оплати праці.
З огляду на зазначене, зважаючи на те, що положення пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» були чинними, неконституційними не визнавалися, ні у Балтського районного суду Одеської області, ні у ТУ ДСА в Одеській області, не було підстав не застосовувати зазначені приписи Закону № 4059-IX під час визначення позивачці розміру надбавки за вислугу років на державній службі.
З огляду на зазначене, враховуючи відсутність порушення порядку нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років, відсутні підстави і для зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років позивачці.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про існування правової колізії в регулюванні розміру надбавки за вислугу років на державній службі та помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 52 Закону № 889-VIII, замість чинних положень пункту 12 розділу Прикінцеві положення Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік, які і підлягали застосуванню у спірних правовідносинах.
За таких обставин колегія суддів не встановила порушення у порядку нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про існування правової колізії в регулюванні розміру надбавки за вислугу років на державній службі та помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 52 Закону № 889-VIII, тому відповідно до ч.1 ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 311, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Балтського районного суду Одеської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 12 травня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова