Справа № 626/2025/25
Провадження № 2/626/69/2026 

РІШЕННЯ
Іменем України
01.06.2026 року м. Берестин 
Берестинський районний суд Харківської області у складі:
головуючої судді Бєлостоцької О.В., 
при секретарі Івашкіній Т.В.,
за участю 
представника позивача   Бережної Н.М.,
відповідача     ОСОБА_1 ,  
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
До Берестинського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до відповідача, в якій зазначено, що 19.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НАВ0GA00000008, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 58562,00 доларів США на строк по 19.07.2017 року включно на будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 і 5922,00 доларів США на оплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит у межах узгодженого кредитного ліміту.
19.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк » та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договом було укладено договір іпотеки № НАВ0GA00000008, відповідно до п.35.3 якого в іпотеку передано житловий будинок загальною площею 153,9 кв.м. житловою площею 82,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності. 
27.01.2017 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області у справі № 626/422/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволені частково – в рахунок погашеня заборгованості за договором № НАВ0GA00000008 від 19.07.2007 року в розмірі 90289,03 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки – належний на праві приватної власності ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 153,9, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № НАВ0GA00000008 від 19.07.2007 року із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку». 
Вказане рішення суду не оскаржувалось, набрало законної сили, на даний час не виконане, заборгованість не погашена. 
В порушення умов договору та приписів законодавства ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не сплатив заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості. На час подання цього позову у позичальника наявна прострочена заборгованість. Вказані обставини встановлені рішенням Красноградського районного суду Харківської області у справі № 626/422/14-ц, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволені частково -– в рахунок погашеня заборгованості за договором № НАВ0GA00000008 від 19.07.2007 року в розмірі 90289,03 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки спрямоване на задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальним Законом України «Про іпотеку», а не загальними нормами ЦК, які регулюють відносини, пов`язані з основним зобов`язанням. 
Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. 
Рішенням суду у справі № 626/422/14-ц встановлено наявність у ОСОБА_1 простроченого грошового зобов`язання у розмірі 90289,03 долари США, з огляду на що кредитор має право на стягнення з нього сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України за період часу з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 8133, 43 долари США. 
Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання простроченого грошового зобов`язання за кредитним договором № НАВ0GA00000008 від 19.07.2007 року за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 8133,43 долари США. 
Ухвалою судді Берестинського районного суду Харківської області від 25.08.2025 року позовну заяву АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 626/2025/25 за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 20.11.2025 року підготовче провадження у цивільній справі № 626/2025/25 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 
Представник позивача Бережна Н.М. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що рішення Красноградського районного суду від 27.01.2017 року у справі № 626/422/14-ц станом на теперішній час не виконано, оскільки відсутній доступ до будинку, який є предметом іпотеки, з огляду на що неможливо зробити його оцінку; деякий час діяв мораторій. На запитання суду представник позивача пояснила, що із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в 2014 році. 
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні; надав відзив на позовну заяву (а.с.67-69). В обгрунтування заперечень проти позову відповідач послався на те, що рішенням Красноградського районного суду у справі № 626/422/14-ц не встановлено прострочної грошової заборгованості, а стягнуто грошову заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На даний час не існує жодного договірного зобов`язання, як стверджує позивач, а є зобов`язання боржника на підставі судового рішення. На підставі рішення Красноградського районного суду у справі № 626/422/14-ц у нього не виникло грошового зобов`язання перед позивачем, окрім як сплатити судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3654 грн 00 коп. На підставі вказаного рішення у нього виникло зобов`язання передати стягувачу в натурі предмет іпотеки, а у позивача – право прийняти та продати предмет іпотеки від свого імені. Передача майна в натурі не є грошовим зобов`язанням. Крім того, звернувшись з позовом 27.06.2025 року, позивач пропустив строк позовної давності, з огляду на що він просить застосувати наслідки спливу позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що за кредитним договором № НАВ0GA00000008 від 19.07.2007 року тіло кредиту ним не погашено, а проценти за користування кредитом сплачені частково. Оскільки рішенням суду у справі № 626/422/14-ц з нього не стягнуто грошових коштів, то підстави для застосування ст.625 ЦК України відсутні. Якщо є рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, погашати заборгованість за кредитним договором він не зобов`язаний.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 19.07.2007 року між Приватбанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір НАВ0GA00000008, відповідно до п.п.1.1, 2.2.2, 7.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 19.07.2007 року по 18.07.2017 року у розмірі 52640,00 долари США на будівництво будинку та 5922,00 долари США на сплату страхових платежів зі сплатою ОСОБА_1 за користування кредитом відсотків в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. 
Згідно п.7.3 кредитного договору НАВ0GA00000008 від 19.07.2007 року забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку, розташовного за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, надані банку з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором (а.с.27-30).
19.07.2007 року між сторонами по справі було укладено договір іпотеки № НАВ0GA00000008, відповідно до п.п.1, 35.1, 35.3 якого іпотекодавцем ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008 (в частині кредиту в розмірі 58562,00 долари США та страхових платежів в сумі 5922,00 доларів США) передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 153,9 кв.м. житловою площею 82,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с.10-11). 
13.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Красноградського районного суду Харківської області із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та стягнення грошових коштів, при цьому 04.06.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до ОСОБА_1 із зустрічним позом про звернення стягнення на предмет іпотеки – будинок АДРЕСА_1 та виселення відповідача із вказаного будинку (справа № 626/422/14-ц).
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 14.09.2015 року у цивільній справі № 626/422/14-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" – відмовлено; позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 задоволено частково - в рахунок погашення заборгованості за укладеним 19.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 за кредитним договором № HAВ0GА00000008 станом на 02 червня 2014 року у розмірі 298350,02 доларів США, що еквівалентно 3544398,24 грн. (за курсом НБУ від 02.06.2014 року 11,88 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок за адресою: АДРЕСА_1 із застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", шляхом продажу предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з наданням Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "ПриватБанк" усіх повноважень продавця.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15.10.2015 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 14.09.2015 року у цивільній справі № 626/422/14-ц залишено без змін.
Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 14.09.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15.10.2015 року скасовано, цивільну справу № 626/422/14-ц передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідно до рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27.01.2017 року у цивільній справі № 626/422/14-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача, визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та стягнення грошових коштів відмовлено; позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 задоволено частково - в рахунок погашення заборгованості за укладеним 19.07.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитним договором № HAВ0GА00000008 станом на 02 червня 2014 року у розмірі 90289,03 доларів США, що еквівалентно 1072633,68 грн. (за курсом НБУ від 02.06.2014 року 11,88 грн.) та пені в розмірі 2471764,56 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок за адресою: АДРЕСА_1 із застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" усіх повноважень продавця; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3654 гривні. (а.с.20-26). 
Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, станом на 02.06.2014 року заборгованість за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008 становить 90289,03 долари США, яка складається із : заборгованості за кредитом в розмірі 48640,74 долари США, заборгованості за відсотками в розмірі 35225, 89 доларів США, заборгованості за комісією в розмірі 6422,4 долари США, пені за порушення виконання зобов`язань за договором в розмірі 2471764,56 гривень (а.с.24). 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 09.10.2017 року ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та стягнення коштів за зустрічним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з будинку, який є предметом іпотеки, залишено без змін (а.с.31-36). 
Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 23.02.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008 складається із заборгованості за зобов`язанням в розмірі 90289,03 долари США, 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за період часу з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 8133,43 долари США (а.с.13-14).
Норми права та висновки яких дійшов суд 
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. 
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки спрямоване на задоволення вимог кредитора за основним зобов?язанням та має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальним Законом України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов?язані з основним зобов`язанням.
Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов?язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117 гс 18).
Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов?язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. 
Отже, на час звернення 04.06.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вважається, що настав строк виконання кредитного договору в повному обсязі. 
Відповідно, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008 сплив у червні 2017 року.
Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача, АТ КБ «ПриватБанк» не зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008.
В Постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06.03.2019 № 757/44680/15-ц (61-32171сво18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що:
(1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;
(2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;
(3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Ухвалення рішення суду про звернення стягнення на заставлене майно не є рішенням про стягнення грошових коштів (боргу), відповідно, у боржника не виникає нового грошового зобов`язання у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Пред`явлення кредитором при існуванні задавненої вимоги тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22)».
Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст.625ЦК України у натуральному зобов`язанні.
Строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008 сплив у червні 2017 року.
Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в завдоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 19.07.2007 року № НАВ0GA00000008.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід покласти на останнього. 
На підставі ст.ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення суду виготовлений 09 червня 2026 року.
Суддя