Справа № 523/26364/25
Провадження №2/523/2148/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

"04" травня 2026 р. м.Одеса  

Пересипський районний суд міста Одеси, у складі:
головуючого судді - Далеко К.О.,
за участю секретаря - Дяченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
ВСТАНОВИВ:
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Позивач  ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Кічук І.Г. звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, яким просить: 
- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 ; 
- визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 38.0 кв. м, житловою площею 18.4 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла.
Позивачем було організовано та здійснено поховання своєї матері.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідченого 28.08.1997р. державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Левенець Т.П., реєстр. № 3-2766, зареєстрованого в ОМБТІ 04.09.1997 р. під № 234пр. стор.179 р№ 248. В зазначеному свідоцтві записано, що ОСОБА_2 мешкає в АДРЕСА_3 .
Вказану квартиру батько позивача ОСОБА_3 купив 04.11.1995 році, куди в подальшому вони всією родиною переїхали та проживали, але місце реєстрації позивача залишилося бути у квартирі АДРЕСА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 батько позивача ОСОБА_4 помер. 
У вказаній квартирі позивач із матір`ю  ОСОБА_2 продовжували проживати, утримували її належним чином. В подальшому, позивач одружився та у нього народився син. Всією родиною вони також продовжували проживати у квартирі АДРЕСА_2 . 
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 25.11.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єфремовим О.С., реєстр. № 870, яким усе своє майно заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.
За заявою позивача Пересипською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 481/2025, однак листом № 3242/02-14 від 06.11.2025 р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підставі не доведеності факту проживання на момент смерті разом із спадкодавцем, запропоновано в судовому порядку вирішувати це питання.
Разом із тим, позивач вважає, що прийняв спадщину оскільки постійно проживав разом із матір`ю (спадкодавцем) на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову у прийнятті спадщини.
Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджується веденням спільного господарства, довідкою вих. № 14/11/25/1 від 14 листопада 2025 р. з місця проживання за підписом голови правління ОСББ “Райдужне сяйво вісімнадцять” Кіпер В.І., актом від 30.10.2025 р. про встановлення факту проживання громадян, складеного за участю сусідів: ОСОБА_5 , який проживає в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , яка
проживаючає в квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 , який проживає в квартирі АДРЕСА_7 цього ж будинку. 
Також факт проживання підтверджується сплатою позивачем за надані комунальні послуги, встановлення в квартирі лічильника водопостачання його опломбування у присутності представника ТОВ «Інфоксводоканал», проведення та заключення договору із TOB ТРК “БРІЗ” на надання телекомунікаційних послуг за адресою АДРЕСА_1 , придбання та встановлення лічильника газу.
На момент смерті ОСОБА_2 в Україні був запроваджений карантин через спалах коронавірусу. Прийом громадян в нотаріальних конторах не здійснювався. На звернення позивача до нотаріусів щодо оформлення спадщини, нотаріуси повідомляли, що спадкові реєстри закриті, тому неможливо прийняти заяву про прийняття спадщини і видати свідоцтво про право на спадщину. У 20221 році позивач також працював за межами м.Одеси. З 18.03.2022 р. відповідно до Указу Президента України № 69/2022 він був призваний по мобілізації та проходить військову службу у Збройних силах України. У зв`язку із проходженням військової служби він 07.10.2025 р. оформив довіреність на свого тестя ОСОБА_8 , якого просив, зокрема, своєчасно сплачувати комунальні платежі, послуги ОСББ “Радужне сяйво вісімнадцять”.
З огляду на вищезазначене, позивач зазначає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_2 , яка за життя склала заповіт на його ім`я, однак через відмову нотаріуса він позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 13.01.2026 року за клопотанням представника позивача витребувано докази по справі. 
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 19.03.2026 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 19.03.2026 року за клопотанням представника позивача витребувано докази по справі.
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач та її представник позивача - адвокат Кічук І.Г. до судового засідання не з`явились. Від адвоката Кічук І.Г. надійшла до суду заява про розгляд справи у їх із позивачем відсутність.
Відповідач Одеська міська рада не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 . Батьком ОСОБА_1 у свідоцтві вказаний ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копію свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , видане Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 739.
Позивачем було організовано та здійснено поховання матері ОСОБА_2 про що свідчить Договір-замовлення на поховання від 20.04.2021 року.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, до складу якого входить квартира  АДРЕСА_2 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідченого 28.08.1997 р. державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Левенець Т.П., реєстр. № 3-2766, зареєстрованого в ОМБТІ 04.09.1997 р. під № 234пр. стор.179 р№ 248. 
Вказану квартиру було придбано 04.11.1995 році батьком позивача ОСОБА_3 , в яку вони всією родиною переїхали життя.
Зареєстроване місце проживання позивача залишилося бути за попереднім місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 батько позивача ОСОБА_4 помер.
Позивач стверджує, що у вказаній квартирі він із матір`ю  ОСОБА_2 продовжував проживати, вони утримували квартиру належним чином. В подальшому він одружився та у нього народився син. Всією родиною вони також продовжували проживати у квартирі АДРЕСА_2 . 
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 25.11.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єфремовим О.С., реєстр. № 870, яким усе своє майно заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
За заявою позивача Пересипською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 481/2025, однак листом № 3242/02-14 від 06.11.2025 р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підставі не доведеності факту проживання на момент смерті разом із спадкодавцем, запропоновано в судовому порядку вирішувати це питання.
Разом із тим, позивач зазначає, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із матір`ю (спадкодавцем) на час відкриття спадщини, та не заявляв про відмову у прийнятті спадщини. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.
Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджується веденням спільного господарства, довідкою вих. № 14/11/25/1 від 14 листопада 2025 р. з місця проживання за підписом голови правління ОСББ “Райдужне сяйво вісімнадцять” Кіпер В.І., актом від 30.10.2025 р. про встановлення факту проживання громадян, складеного за участю сусідів: ОСОБА_5 , який проживає в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 , який проживає в квартирі АДРЕСА_7 цього ж будинку. 
Також факт проживання підтверджується квитанціями про сплату позивачем за надані комунальні послуги, встановлення в квартирі лічильника водопостачання його опломбування у присутності представника ТОВ «Інфоксводоканал», проведення та заключення договору із TOB ТРК “БРІЗ” на надання телекомунікаційних послуг за адресою АДРЕСА_1 , придбання та встановлення лічильника газу.
Крім того, позивач зазначив, що з 18.03.2022 р. відповідно до Указу Президента України № 69/2022 він був призваний по мобілізації та проходить військову службу у Збройних силах України, що підтверджується довідкою виданою командиром військової частини НОМЕР_4 . На момент смерті ОСОБА_2 в Україні був запроваджений карантин через спалах коронавірусу. Прийом громадян в нотаріальних конторах не здійснювався. На звернення позивача до нотаріусів щодо оформлення спадщини, нотаріуси повідомляли, що спадкові реєстри закриті, тому неможливо прийняти заяву про прийняття спадщини і видати свідоцтво про право на спадщину. Через вказані обставин він позбавлений можливості оформити свої спадкові права.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Суд констатує, що матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час відкриття спадщини. 
Судом враховано, що спадкоємець за заповітом не реалізував свої спадкові права.
Суд по даній справі враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 (номер в ЄДРСР 79161670) КЦС ВС від 01.07.2020р. у справі № 222/1109/17 (номер в ЄДРСР - 90202225), КЦС ВС від 22.09.2021р. у справі № 227/3750/19 (номер в ЄДРСР 100063130) та інших.
Відповідно до цих правових позицій, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.
Надавши тлумачення частині третій статті 1268 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зазначив, що вона вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців.
Цю правову позицію підтримав також КЦС ВС у постанові від 24.08.2022 року у справі № 538/2344/20 (номер в ЄДРСР 106051936).
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є обґрунтованим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові КЦС ВС від 22.09.2021р. у справі № 227/3750/19.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Приймаючи до уваги вищенаведене, правові позиції з цього приводу, враховуючи те, що судом встановлено факт спільного проживання позивача на день смерті із спадкодавцем, позивач фактично прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, спадкове майно складається із квартири АДРЕСА_2 , відповідач не заперечив щодо задоволення позову, при цьому спадкове майно було набуте правомірно, нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, в тому числі щодо визнання права власності на спадкове майно.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом– задовольнити. 
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38.0 кв. м, житловою площею 18.4 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 14.05.2026 року.

Суддя: К.О. Далеко