КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 758/11436/25 Головуючий у суді І інстанції: Петров Д.В.
провадження №22-ц/824/9883/2026  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Линника Євгенія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Гребченко Р.О. звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2014 у справі № 758/2180/14-ц з позивача на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Станом на час звернення до суду з даним позовом позивач є батьком чотирьох дітей.
На підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/6237/19 з позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 500 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до Закону.
Позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітня.
На думку позивача, обставини, вказані в позовній заяві, свідчать про те, що у розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України у позивача наявні суттєві, істотні зміни як матеріального так і сімейного стану, а тому дані обставини є підставою для зміни розміру аліментів.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року позов задоволено.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2014 року у справі № 758/2180/14-ц на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Линник Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції формально та поверхнево підійшов до вирішення спору, помилково ототожнивши сам факт народження інших дітей із безумовним автоматичним погіршенням майнового стану позивача.
Зазначав, що сама по собі поява нових утриманців у платника аліментів набуває юридичного значення для цілей зменшення аліментів лише тоді, коли вона об`єктивно і доведено призводить до такого істотного погіршення фінансового стану платника, за якого подальша сплата аліментів у попередньо визначеному розмірі стає об`єктивно неможливою без порушення мінімальних стандартів виживання самого платника або його нових утриманців. Суд не здійснив такого аналізу подмінивши аналіз матеріального стану прострою констатацією зміни сімейного стану.
Суд першої інстанцїі не дослідив, чи забезпечить 1/8 частки доходу позивача реальні потреби дитини ( ОСОБА_5 ), якій на даний час виповнилось 15 років, яка навчається у 10 класі, яка проживає у місті Києві, де вартість життя, освіти, медичного обслуговування та базових послуг є значно вищою за середеній показник по країні.
Також зазначав, що батько, ухвалюючи свідоме рішення про розширення сім`ї та народження нових дітей, повинен усвідомлювати свій нерозривний та триваючий фінансовий обов`язок перед діьтми від попередніх відносин. Задоволення потреб одних дітей категорично не може відбуватися шляхом критичного порушення прав та інтересів інших дітей.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що позивач звертаючись з позовом посилався на те, він тривалий час перебуває під кримінальним провадженням (справа № 711/9093/24), і щодо нього застосовуються жорсткі запобідні заходи, зокрема тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт.
Представник скаржника з цього приводу зазначає, що вказані позвиачем обставини не звільняють його від аліментних зобов`язань. Власнка протиправна, ризикована чи суспільно небезпечнна поведінка позивача, яка призвела до ініціювання кримінального переслідування боку держави, є прямим наслідком його власного волевиявлення та свідомих дій. 
Негативні наслідки такої поведінки (зокрема, фінансові витрати на адвокатів у кримінальному процесі або тимчасові труднощі з працевлаштуванням) не можуть перекладатися, як фінансовий тягар, на його дитину.
Відтак вважає, що посилання позивача на кримінальну справу, як на підставі для зменшення аліментів, вимагало від нього доведення повного та невідворотнього впливу цих процесуальних обмежень на його майновий стан, чого не було здійснено шляхом подання жодного належного доказу.
Також зазначав, що в матеріалах справи відсутні будь-які фінансові докази, які б підтверджували реальне зниження рівня доходів позивача ОСОБА_2 порівняно з 2014 роком (роком встановлення первісних аліментів у розмірі частки) або порівняно з 2024 роком (роком відкриття кримінального провадження).
30 квітня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Гребченка Р.О., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник позивача зазначав, що стягнення частки доходу на користь лише однієї дитини, при наявності ще трьої утриманців, створює ситуацію, за якої інші діти позивача отримують значно менше забезпечення, що є дискримінаційним. Розподіл часток, здійснений судом у розмірі 1/8 частини, дозволяє позивачу рівномірно виконувати свій обов`язок перед усіма дітьми.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги з приводу того, що позивач не довів погіршення майнового стану, представник позивача зазначав, що сама поява нових утриманців за законом автоматично перерозподіляє наявний дохід платника. Крім того, як зазначалось у відповіді на відзив, позивача перебуває під процесуальними обмеженнями у межах кримінального провадження №711/9093/24, що суттєво обмежує його можливості щодо додаткового заробітку.
11 червня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника позивача, в якому просив розгляд апеляційної скарги здійснювати за відсутності сторони позивача, за наявними в матеріалах справи документами, первісними доказами та з урахуванням доводів відзиву на апеляційну скаргу від 30.04.2026 року.
22 червня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача, в якому просив розгляд апеляційної скарги провести без участі сторони апелянта. Вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , у позивача, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, зокрема він крім ОСОБА_6 є батьком ще трьох дітей, а значення для зміни (зменшення) розміру аліментів має зокрема наявність у платника аліментів інших осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати (інших дітей), суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити в розмірі 1/8 частки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2014 у справі № 758/2180/14-ц з позивача на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ні підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2020 року у справі № 711/6237/19 з позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 500 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до Закону.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.10.2022 позивач також є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.07.2023 позивач є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач звертаючись до суду просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітня, оскільки вважає, що у розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України у нього наявні суттєві, істотні зміни як матеріального так і сімейного стану.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19.09.2025 року виконавчої служби, який долучений до відзиву на позовну заяву, вбачається заборгованість по аліментамх у ОСОБА_2 на утримання дитини станом на 01.09.2025 року становить 79 946,55 грн (а.с. 58)
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23), від 08 січня 2025 року у справі № 567/1462/23 (провадження № 61-6943св24).
Так, у справі встановлено, що після ухвалення рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2014 у справі № 758/2180/14-ц, яким стягнуто з позивача на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, сімейний стан позивача ОСОБА_2 змінився у зв`язку із народженням ІНФОРМАЦІЯ_5 доньки ОСОБА_9 (а.с.6 зворот), ІНФОРМАЦІЯ_6 сина ОСОБА_4 (а.с. 7 зворот), ІНФОРМАЦІЯ_7 доньки ОСОБА_8 (а.с. 6), що згідно із положеннями ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру стягуваних з позивача аліментів.
Таким чином, станом на день звернення до суду з даним позовом на утриманні позивача перебуває четверо дітей, зазначене вказує на зміну сімейного та майнового стану позивача, яке існувало до ухвалення судового рішення від 12.06.2014 у справі № 758/2180/14-ц про стягнення з нього аліментів на утримання його дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття.
Суд першої інстанції, встановивши, що змінився сімейний стан позивача ОСОБА_2 , а саме народження від інших трьох дітей, який зобов`язаний також утримувати, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_1 у справі № 758/2180/14-ц.
Проте, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру стягнутих аліментів.
Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
За таких обставин та виходячи з принципу рівного обов`язку сторін щодо матеріального забезпечення дітей позивача, розмір аліментів має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини, а також того, що за аліментними зобов`язаннями може проводитись до 70% від заробітної плати, колегія суддів приходить до висновку про зміну оскаржуваного рішення та визначення аліментів, які підлягають стягненню з позивача, у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційний суд вважає, що такий розмір аліментів є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, а також інтересам неповнолітньої дитини.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, шляхом зміни розміру аліментів з 1/8 частини визначеної судом - до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На думку колегія суддів такий розмір аліментів відповідатиме ст. 183 СУ України та забезпечить баланс учасників сімейних відносин, що склались у цій справі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і підлягає зміні в частині розміру аліментів у відповідності до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Линника Євгенія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року змінити, в частині розміру стягнутих аліментів з 1/8 частини до 1/6 частини.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «24» червня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді І.М. Рейнарт

С.Г. Музичко