Справа № 372/1561/26 
Провадження 2-1618/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року        Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Проць Т.В.
при секретарі Лимаренко О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року представник АТ «Правекс Банк» Гнип В.В. сформував та надіслав засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказано, що 03.01.2023 року між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір комплексного обслуговування фізичної особи № 100253074, на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 40 000 грн. строком дії 36 місяців. У період з 03.01.2023 року по 03.01.2026 року ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами та частково погашала борг, однак в повному обсязі зобов`язання перед Банком не виконала. Станом на 27.02.2026 року заборгованість відповідача склала 41 500,45 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.
Ухвалою судді від 20.03.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі у якій зазначила, що частково сплатила борг у розмірі 18 000 грн., тому позов слід задовольнити частково. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного.
Встановлено, що 03.01.2023 року між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір комплексного обслуговування фізичної особи № 100253074, відповідно до умов якого банк за анкетою-заявою клієнта, що є невід`ємною частиною цього договору зобов`язується надати клієнтові наведені у правилах (договірних умовах) надання послуг на умовах комплексного обслуговування для клієнтів фізичних осіб АТ «Правекс Банк», що розміщені в приміщеннях установ банку та на офіційному сайті банку в мережі інтернет, та обрані клієнтом послуги на умовах, визначених анкетою-заявою клієнта, чинними на момент проведення операції тарифами банку, правилами, правилами міжнародних платіжних систем, даним договором та внутрішніми нормативними документами банку, клієнт має право скористатися будь-якою послугою, що надається банком в рамках комплексного обслуговування, яке здійснюється відповідно до умов цього договору. 
Підставою для надання банком тієї або іншої послуги є надання клієнтом анкети-заяви банку, форма якої є невід`ємною частиною правил.
Так, 03.01.2023 року ОСОБА_2 особисто підписала анкету-заяву № В955087 на відкриття та обслуговування картрахунку фізичної особи № НОМЕР_1 , в якій просила встановити ліміт овердфту/кредитний ліміт у розмірі 40 000 грн. строком дії 36 місяців.
У період з 03.01.2023 року по 03.01.2026 року відповідач ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами та частково погашала борг, що підтверджується наданою позивачем випискою з банківського рахунку приватного клієнта.
Вказане відповідач не заперечила.
Станом на 27.02.2026 року сума заборгованості ОСОБА_2 складає 41 500,45 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 30 843,73 грн., заборгованість за відсотками 10 656,72 грн.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу статей 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.
При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.
Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.
Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).
Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 191/5077/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.
Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача).
Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.
У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так, відповідач ОСОБА_2 надала суду квитанції, з яких убачається, що остання сплатила після відкриття провадження кошти на рахунок позивача в загальному розмірі 18 000 грн.
Таким чином, позов АТ «Правекс Банк» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на момент розгляду справи складає 23 500,45 грн.
Оскільки позовні вимоги АТ «Перший український міжнародний банк» суд задовольняє частково, то відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 507,47 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 204, 207, 280, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 626, 627, 640, 641, 642, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Правекс Банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість за Договором комплексного обслуговування фізичної особи № 100253074 в сумі 23 500,45 грн. та витрати зі сплати судового збору 1 507,47 грн., а всього стягнути 25 007,92 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Правекс Банк», код ЄДРПОУ 14360920, адреса: 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/2.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 18 травня 2026 року.

Суддя Т.В. Проць