Справа № 569/11250/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
17 червня 2026 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., з участю представника Рівненської митниці Державної митної служби України Багній А., розглянувши матеріали про порушення митних правил, які надійшли з Рівненської митниці Державної митної служби України відносно громадянина України  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП -  НОМЕР_1 , директор ТОВ "Зенавто", проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 485 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0054/20400/26 від 29.04.2026 року встановлено, що 22.10.2022 року на підставі зовнішньоекономічного договору (контракту) №17/11-21 від 17.11.2021 року, укладеного між ТОВ «ЗЕНАВТО» (код ЄДРПОУ 43894531, адреса на момент митного оформлення: м. Луцьк, вул.Словацького, буд. 30, кв.3) та компанією «BROLD Company OU» (Vaike-Paala tn 2 Lasnamae linnaosa, Tallinn Harju maakond, 11415) на адресу ТОВ «ЗЕНАВТО» (код ЄДРПОУ 43894531) ввезено товар «Автомобіль вантажний марки «RENAULT», модель «MASTER», ідентифікаційний номер (номер шасі)- НОМЕР_2 .
Для переміщення через митний кордон України даного транспортного засобу, директором ТОВ «ЗЕНАВТО» (код ЄДРПОУ 43894531) ОСОБА_1 в Рівненську митницю подано митну декларацію типу ІМ40ЕЕ №UA204000/2022/948797від 19.10.2022.
З метою митного оформлення та випуску у вільний обіг транспортного засобу директором ТОВ «Зенавто» громадянином ОСОБА_1 у Рівненську митницю подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №22UA204080017686U2 від 24.10.2022 року.
До митного оформлення транспортного засобу подано товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №17/11-21 від 17.11.2021 року; документ купівлі-продажу (invoice) №399-BZ від 11.10.2022; сертифікат з перевезення товару EUR.1 №A756883 від 21.10.2022; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 28.06.2019.
Для застосування преференції за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС [Абзац перший частини першої статті 29 додатка I-A «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони), директором ТОВ «Зенавто» (код ЄДРПОУ 43894531) громадянином ОСОБА_1 до митного оформлення подано сертифікат з перевезення товару EUR.1. №A756883 від 21.10.2022.
У графі 36, вищезазначеної митної декларації заявлено, що митне оформлення транспортного засобу проводиться із застосуванням митної преференції за кодом «410». Крім того, у графі 44 даної митної декларації зазначено реквізити (номер та дату видачі) сертифікату з перевезення товару EUR.1., що подавався під час митного оформлення транспортного засобу.
За вищезазначеною митною декларацією сплачено митні платежі в загальній сумі 86485,20 грн.
Рівненською митницею проведено перевірку автентичності сертифікату з перевезення товару EUR.1 шляхом направлення відповідного запиту до уповноваженого органу Словацької Республіки.
Листом Держмитслужби від 15.01.2026 №15/15-03-01/7/301 до Рівненської митниці доведено лист уповноваженого органу Словацької Республіки від 07.01.2026 №4967/2026-2000801/152Не. У якому зазначено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1. №A756883 від 21.10.2022 не є справжнім документом.
Отже, поданий до митного оформлення транспортного засобу вищезазначений сертифікат з перевезення товарів EUR.1 не може бути законною підставою для застосування преференційного режиму.
Відповідно до пп.1-3 ч.1 ст. 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою застосування: ставок мита, правил щодо його справляння до товарів, яким надається режим найбільшого сприяння, крім тарифних пільг (преференцій), встановлених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; інших заходів відповідно до вимог Світової організації торгівлі, пов'язаних із визначенням країни походження товару. 
Товар, митне оформлення яких здійснено за митною декларацію типу ІМ40ДЕ №22UA204080017686U2 від 24.10.2022 року не може бути визнаним таким, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на тарифну преференцію за кодом «410». 
До державного бюджету необхідно було сплатити митні платежі в загальній сумі- 127411,76 грн.
Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. 
Відповідно до ч.1 ст. 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою застосування: ставок мита, правил щодо його справляння до товарів, яким надається режим найбільшого сприяння, крім тарифних пільг (преференцій), встановлених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; інших заходів відповідно до вимог Світової організації торгівлі, пов`язаних із визначенням країни походження товару. 
Згідно з ч.1 ст. 41 Митного кодексу України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. 
Відповідно до ч.4 та 5 ст. 280 Митного кодексу України, ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. 
Згідно зі ст. 272 Митного кодексу України, ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.
Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.
Статтею 26 Глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.
Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).
Згідно з ч. 1 ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
З моменту прийняття митним органом митної декларації, відповідно до ч.8 ст.264 Митного кодексу України, митна декларація є документом, що засвідчує факт, та має юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.
У відповідності до п.1, п.3 та п.4 ч.1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: - здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим кодексом; - надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;- у випадках, визначених цим кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х Митного кодексу України.
За результатами використання директором ТОВ «ЗЕНАВТО» (код ЄДРПОУ 43894531) громадянином ОСОБА_1 підробленого сертифіката з перевезення товару EUR.1. №A756883 від 21.10.2022, при поміщенні товару у митний режим імпорту (випуск у вільний обіг), сума несплачених митних платежів склала 40926,56 грн.
Відповідно до граф 8, 9,14 зазначеної вище митної декларації ТОВ «Зенавто» виступало одержувачем і особою, відповідальною за фінансове регулювання, та декларантом.
Згідно з ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами – посадові особи цих підприємств.
Пунктом 43 ст. 4 Митного кодексу України, посадові особи підприємства – керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
Відповідно до інформації, наявної в ІКС «Податковий блок» встановлено, що на дату проведення імпортної операції за вищевказаною митною декларацією, директором ТОВ «Зенавто», значиться гр. України ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).
Таким чином, директор ТОВ «Зенавто» громадянин ОСОБА_1 заявив в митній декларації з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, неправдиві відомості стосовно преференційного походження товару (країни/країн походження) та подав з цією ж метою митним органам України сертифікат з перевезення товару EUR.1. №A756883 від 21.10.2022, який не є справжнім документом.
Вказаними діями директор ТОВ «Зенавто» громадянин України ОСОБА_1 , вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, яке призвело до зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 40926,56 грн., в т.ч. по сплаті ввізного мита на суму 34105,47 грн. та податку на додану вартість на суму 6821,09 грн.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
До судового розгляду захисник  ОСОБА_1 адвокат Крючков В.О. подав клопотання про розгляд справи без участі, та зазначив, що вину у вчиненому адміністративному правопорушенні ОСОБА_1 визнає, та просить застосувати штраф в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Представник Рівненської митниці Державної митної служби України в судовому просила суд застосувати до  ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 61 389,84 грн.
Суд, заслухавши представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст.486МКУкраїни завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 1ст. 495 МК Українидоказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до ч.1 ст. 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також, забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.
Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
У відповідності до п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: - здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; - надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;- у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х Митного кодексу України.
Як встановлено судом, відповідно до граф 8, 9 митної декларації ТОВ «Зенавто» виступало одержувачем і особою, відповідальною за фінансове регулювання, та декларантом.
Згідно з ч. 2 ст. 459 та пп. 7, 43 ст. 4 Митного кодексу України, суб`єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємства керівники та інші працівники підприємств, які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
Відповідно ч. 5 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами.
Таким чином, ТОВ «Зенавто» громадянин ОСОБА_1 заявив в митній декларації з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, неправдиві відомості стосовно преференційного походження товару (країни/країн походження) та подав з цією ж метою митним органам України сертифікат з перевезення товару EUR.1. №A756883 від 21.10.2022, який не є справжнім документом. 
Частиною 1 ст.485МКУкраїни передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно зУКТ ЗЕДта його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
За положеннями ст.495МКУкраїни доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у їх вчиненні, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.
Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, ст. 494 МК України, протокол про адміністративне правопорушення (протокол про порушення митних правил) це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП (МК України), є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення (про порушення митних правил). У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до відповідальності; місце, час вчинення і суть правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясували інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що обов`язком суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є встановлення факту вчинення особою щодо якої розглядаються матеріали діяння, що підпадає під кваліфікацію адміністративного правопорушення та встановлення вини в діях даної особи.
Вказані в сукупності зібрані матеріали свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Отже, вчинення вищевказаних дій директор ТОВ «Зенавто» громадянин України ОСОБА_1 , вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, яке призвело до зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 40926,56 грн., в т.ч. по сплаті ввізного мита на суму 34105,47 грн. та податку на додану вартість на суму 6821,09 грн.
У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
Відповідно дост.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно санкції ч.1 ст.485 МК України за вчиненняданого правопорушення,передбачено адміністративнестягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Враховуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне застосувати до  ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 485 МК України у виді штрафу в розмірі 150% несплаченої суми митних платежів, що становить 61 389,84 грн.
При цьому суддя виходить із систематичності вчинення ОСОБА_1 вищевказаних дій. 
Відповідно дост. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п. 5 ч. 2 ст.4Закону України "Про судовий збір" до стягнення з порушника підлягає судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 467,483 МК України, ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати  ОСОБА_1  винним в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 МК України та накласти на нього штраф в розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 61 389,84 (шістдесят одна тисяча триста вісімдесят девять) гривень 84 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. (Реквізити для оплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/Рiвнен.міс.тг/22030101. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 38012494. Рахунок отримувача: UA458999980313191206000017527. Кодкласифікації доходів бюджету: 22030101.)
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя        Є.І. Сидорук