ЄУН: 336/12339/25
Провадження №: 2/336/1293/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Запоріжжя 
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання права на приватизацію майна,
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов вищезазначений позов.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі зареєстровані та фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 почала проживати у вказаній квартирі з 31.10.1980 року, згодом у ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син (позивач-2), який почав проживати у вказаній квартирі з 02.07.2010 року.
На підтвердження наявних підстав необхідних для проживання у зазначеній квартирі позивачів та власне їх проживання, позивач-1 додає копію типового договору найму жилого приміщення від 1970 року, згідно з яким, батьку позивача-1 ОСОБА_4 було надано у користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Станом на дату складання цього позову, всі позивачі зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , 
Отже, станом на дату звернення з цим позовом до суду у вказаній вище квартирі зареєстровані позивачі, участі в її приватизації не мали.
Підставою для звернення з цим позовом для суду стало відсутність (втрата) позивача-1 ордеру на житлове приміщення.
Позивач-1 звертався із запитами до Департаменту з управління ЖКГ ЗМР з метою виявлення копії ордеру (або його корінця)
Зазначена установа відповіла, що у них немає ані ордеру, ані його корінця.
Позивач повідомляє, що суду про те, що з 1980 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлось претензій щодо незаконності проживання позивачів у квартирі, вони там проживають все життя, сплачують комунальні послуги, утримують квартиру.
З огляду на викладене, відповідно до приписів чинного законодавства, позивач-1 та її син (позивач-2), мають право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
27.08.2025 року позивачі звернулись до відповідача із заявою на приватизацією квартири. Відповідач своєю відповіддю від 09.09.2025 р. за вих. № Б – 1272-1689 відмовив у задоволенні заяви через відсутність у позивачів ордеру на житло.
Заходи щодо отримання дублікату ордеру, як зазначалось вище, не надали результату.
З 1980 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлось претензій щодо незаконності проживання позивачів у квартирі, вони там проживають, сплачуючи комунальні послуги, утримуючи квартиру.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2026 року було відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 04.03.2026 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2026 року було закрито підготовче судове засідання призначено справу до судового розгляду на 02.06.2026 року. 
У судовому засіданні 11.06.2026 року позивач-1 підтримала позовну заяву просила її задовольнити. 
Позивач-2 до суду не зявився, був обізнаний про розгляд справи.
Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовної заяви, зазначила, що ордер видавався у 1970 році, тому копія його корінця не зберігається у Департаменті ЖКГ ЗМР, у квартирі зареєстровані лише позивачі.
Дослідивши матеріали справи у їхній сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.
Судом установлено, що позивачі зареєстровані та фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 почала проживати у вказаній квартирі з 31.10.1980 року, згодом у 07.03.1994 року народився син (позивач-2), який також проживав у вказаній квартирі з 02.07.2010 року.
Позивач ОСОБА_1 зверталася із запитами до Департаменту з управління ЖКГ ЗМР з метою виявлення копії ордеру (або його корінця).
За відповіддю Департаменту з управління ЖКГ ЗМР копію корінця ордеру на житло не можливо надати, оскільки коринці ордерів зберігаються лише з 1984 року (а.с. 17).
На теперішній час вищевказана кватира не приватизована, та належить місцевій раді на підставі рішення виконкому Запорізької міської Ради від 01.09.1966 року № 353, акту держмайна в експлуатацію будинку від 28.11.1968 року № 544.
Листом заступника голови районної адміністрації по Шевченківському району від 09.09.2025 року № Б-1272-1689 у проведенні приватизації позивачу відмовлено. Підставою для відмови була зазначена відсутність ордеру про надання житлової площі.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статей 4, 5 ЦПК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з частиною першою статті 345 ЦК фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.
Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до приписів Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII ) та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Положення № 396), яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі.
Суд зауважує, що 15.02.2026 року набрав чинності Закон України «Про основні засади житлової політики».
Як зазначено у п. 1 розділу «IV Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, підпунктів 2 і 4 пункту 2 цього розділу, набирають чинності через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.
Тобто Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду", згаданий у п.п. 2 пункту 2 цього розділу, набирає чинності через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Згідно зі статтею 2 Закону № 2482-XII до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до статті 3 Закону № 2482-XII приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 Закону № 2482-XII).
Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно з п. 4.14 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Космічному, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району в новій редакції, що затверджена рішенням Запорізької міської ради від 15.04.2026 № 42, районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла.
Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2482-XII, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно частиною десятою статті 8 Закону № 2482-XII органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.
Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується.
За змістом статті 58 Житлового кодексу, що був чинний на час вселення позивачів у квартиру, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.
Відповідно до пунктів 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.
Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.
При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.
Відповідно до пункту 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Відтак, відмова у здійсненні приватизації займаної позивачами квартири АДРЕСА_3 , обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення № 396, задля здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються певний перелік документів, зокрема і ордер.
Враховуючи те, що у позивачів оригінал ордеру відсутній, видача його копії не є можливою через те, що корінці ордерів за період до 1984 року не зберігаються у Департаменті ЖКГ ЗМР, у позивачів на теперішній час виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_3 до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі статті 2 Закону № 2482-XII не відноситься.
Таким чином, враховуючи, що позивачі вселені до квартири на законних підставах, законність їх проживання ніхто не оспорює, проте у позивачів відсутні документи, на підставі яких вони були вселені, що позбавляє позивачів можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 10, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання права на приватизацію майна - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_4 , зобов`язавши Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району, здійснити приватизацію за відсутності ордера про надання житлової площі на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються такі відомості:
1) Позивач – ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
2) Позивач – ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – Районна адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд.34; ЄДРПОУ 37573885. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Є.С. Боєв 

11.06.26