Справа № 710/1976/25 
Провадження № 2/710/45/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого -судді– Побережної Н.П.
за участі секретаря судового засідання – Слободяник І.В., Коваленка В.О.,
представник позивача – адвокат Басараб Н.В.,
представник відповідача – адвокат Мартинюк М.Р.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання шлюбу недійсним

ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
29.12.2025 на електронну адресу Шполянського районного суду Черкаської області з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи підсистеми "Електронний суд", надійшов позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним. У своєму позові позивач просить визнати недійсним шлюб, укладений 26 квітня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за актовим записом 371 в Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Аргументи учасників справи.
Позов мотивований тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію і 23.12.2022 року ОСОБА_2 був мобілізований і проходив службу. Так у квітні 2023 року ОСОБА_2 приїхав на декілька днів у відпустку додому до м.Києва, де і приблизно 17-18 квітня 2023 року познайомився з ОСОБА_1 , яка в його будинку на першому поверсі орендувала житло. Поспілкувавшись добу, ОСОБА_2 відбув до військової частини, обмінявшись номерами телефонів. Спілкувались по телефону близько тижня і ОСОБА_1 запропонувала одружитись, щоб ОСОБА_3 зміг приїхати у відпустку за сімейними обставинами (іншої відпустки надано не могло бути) і вони продовжили своє знайомство. ОСОБА_2 погодився і 26.04.2023 року вони уклали шлюб в Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) і подружжя протягом тижня спілкувалось, проводили час разом, ОСОБА_3 намагався дізнатись про ОСОБА_4 більше, проте він жив у себе вдома, вона у себе.
Через 7 днів ОСОБА_2 повернувся на службу і намагався спілкуватись з дружиною по телефону. Нажаль це не завжди вдавалась, оскільки ОСОБА_4 не завжди відповідала на дзвінки, а він не міг у будь-який час телефонувати. Тому зв`язку притаманному подружжю у них так і не виникло. На службі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тяжке поранення, був госпіталізований у м.Дніпро, куди негайно виїхала мама, мама домоглась того, що б його гелікоптером доправили до міста Києва і він з лікарні 16.07 подзвонив дружині попросив привезти речі хоч якісь, бо всі речі в крові медики порозрізали і викинули, він без нічого, на що вона відповіла, що вона не може приїхати, бо в неї день народження. ОСОБА_2 намагався знайти виправдання такому відношенню, що може дійсно день народження, але він з тяжким пораненням чекав поки мама повернеться з ОСОБА_5 , а рідна сестра ОСОБА_6 , у якої також в цей день 16.07. день народження все покинула, приїхала до брата, щоб його помити і одягнути, купивши по дорозі спідню білизну та найпотрібніші речі, поки дружина святкувала з друзями свій день народження. З вересня 2023 року по січень 2024 року ОСОБА_2 перебував на реабілітації у міста Києві і в цей час намагався зблизитись з ОСОБА_4 , створити сім`ю, проживати разом, але бажання з її боку не було, що дуже бентежило ОСОБА_2 і він не розумів причин. 10 січня 2024 року він повернуся на службу в Донецьку область і 7 травня 2024 року потрапив в полон. 23 травня 2025 року відбувся перший масштабний етап обміну полоненими між Україною та росією і його обміняли, він був госпіталізований і від своїх рідних (мами та сестри) вже дізнався, що його дружина ОСОБА_1 не розшукувала його, не подала жодної заяви на його розшук серед полонених, отримавши сповіщення про те, що він рахується пропавшим безвісті наступного ж дня побігла в ТЦК, щоб подати заяву та отримувати грошове забезпечення. На благання мами, що не слід погоджуватись на статус безвісно відсутнього і шукати сина серед полонених, ОСОБА_1 категорично відмовилась, оскільки чітко заявила, що її цікавить грошова, сума яку вона повинна отримати у зв`язку із загибеллю чоловіка! Таким чином стало зрозумілим, що шлюб було укладено без наміру створити сім`ю. Саме тому ОСОБА_1 відмовлялась вести з ОСОБА_2 спільне господарство, мати взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю, бути опорою один одному.
В його загибель не вірили не тільки мама і сестра, як єдині близько родичі, але й друзі. Так, всі цілодобово продивлялись відео в Інтернеті де росіяни публікували полонених і в одному відео одна з подруг дитинства ОСОБА_3 його впізнала і прибігла до матері показати це відео. Наступного ж дня мама подала до ТЦК відповідну заву і з того дня, мама і сестра написали тонни заяв до всіх можливих установ щодо допомоги в обміну полоненими, щоб ОСОБА_2 встановили серед полонених і включили на обмін. На жодну зустріч жодного разу офіційна дружина ОСОБА_1 не прийшла, жодної заяви про його розшук та сприяння в обміні не подала. Проте отримала за час перебування ОСОБА_2 в полоні, 100% грошового забезпечення з дня зникнення до лютого 2025 року і витратила їх на свої потреби, придбала автомобіль, навмисно оформивши його на іншу людину, щоб це майно не було спільним. Тобто метою укладення шлюбу з військовослужбовцем ОСОБА_2 , який проходив службу на передовій в гарячих точках, було не створення сім`ї, а отримання грошових коштів як офіційної дружини внаслідок вірогідної загибелі чоловіка. Після повернення позивача з полону ОСОБА_1 відмовилась повідомити куди витратила отримані його гроші (грошове забезпечення) - 1 мільйоне 166 тисяч гривень, на прохання переказати йому трохи грошей – відповідала що має можливість тільки 1000 грн. і переслала тільки таку суму, запропонувала розірвати шлюб і перебуваючи в жахливому моральному і фізичному стані після полону, працюючи з психологами, ОСОБА_2 погодився. 2 вересня 2025 року у Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) шлюб було розірвано. Отже, ОСОБА_1 не мала реального наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. До укладання шлюбу сторони були знайомі 1 тиждень, за час перебування у шлюбу так і не вели спільне господарство, не придбавали спільного майна, не проживали за однією адресою, не мали відносин, притаманних подружжю. Розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.
Як до так і після реєстрації шлюбу, стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не мали ознак сім`ї. Тривалий час ОСОБА_2 не міг забрати у ОСОБА_1 свої документи, серед яких посвідчення УБД.
Відповідачем було подано відзив на позов, у якому міститься прохання відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування зазначено, що шлюб був укладений добровільно, без примусу, сторони усвідомлювали значення своїх дій. Позивач був ініціатором одруження та питання отримання відпустки за сімейними обставинами не підіймалось.
Позивач та Відповідач мали романтичні стосунки перед укладенням шлюбу, на час перебування Позивача не на службі, проживали разом і проводили спільний час, як тільки у Сторін випадала нагода. Постійне спільне проживання було неможливим у зв`язку з проходженням Позивачем військової служби і Відповідач переконана, що за відсутності даної обставини, Сторони б проживали разом постійно.
25.04.2023 у день, що передував реєстрації шлюбу, Позивач провів весь вечір з Відповідачкою, вони ночували разом у орендованій Відповідачкою квартирі. Перед укладанням шлюбу матір та сестра Позивача допомагали Відповідачці з вибором одягу на церемонію, мали теплі стосунки. Дійсно, 26 квітня 2023 року у Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було укладено шлюб між Сторонами. На церемонії були присутні родичі Позивача, було замовлено фотографа для отримання професійних знімків з дня весілля для початку ведення сімейної історії, подружжя було щасливим.
Подружжя дійсно проводило час разом і Відповідач не заперечує, що не завжди вдавалось поспілкуватись по телефону, бо вона працювала і на час, про який йдеться мова у позовній заяві, Відповідач мала свій ресторан та була зобов`язана приділяти достатню кількість часу робочому процесу. Однак зроблений висновок, що зв`язку притаманному подружжю у них так і не виникло, не є правдою.
Чоловік опікувався нею та її сином, Сторони проводили разом свята за можливості. Разом спілкувалися з друзями, ходили в гості, відвідували весілля друзів, відпочивали, докази долучаються. Сторони мали дуже теплі стосунки, проводили час разом, ходили до кафе, що підтверджується фотографіями з спільного відпочинку.
Сторони відвідували разом сімейні свята, зокрема день народження племінника, що підтверджується фотографіями.
Відповідач іноді проводила час з сім`єю Позивача навіть за перебування на військовій службі.
Відвідування рідних Позивача, користування останньою банківською карткою чоловіка, спільне проведення часу також є підтвердженням укладення шлюбу з метою створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя, зокрема з особистого листування видно, що у Сторін є спільні побутові проблеми, Позивач ділиться з дружиною особистими даними, зокрема даними для доступу до рахунків, номерами БР. Також доручає дружині купівлю необхідних йому речей.
Коли Позивач мав можливість на декілька днів йти у відпустку або відлучатись від служби, Відповідачка приїжджала до нього у Запоріжжя, де вони проводили по декілька днів разом.
Сторони казали одне одному про кохання, дбайливо та трепетно вибудовували особисте спілкування, планували спільне майбутнє.
Щодо наведеної інформації про бездіяльність Відповідачки після поранення Позивача, така спростовується долученим як доказ листуванням між Позивачем та Відповідачкою. Остання їздила до нього у лікарню, готувала та привозила їжу, мила його. 
Одразу після отримання сповіщення про полон, Відповідачка пішла до Територіального центру комплектування для надання роз`яснень щодо подальших дій, подавала заяви до Координаційного штабу, Товариства Червоного Хреста України, передала мамі чоловіка матеріали для тесту ДНК, оскільки речі Позивача, включаючи його зубну щітку, були у квартирі Відповідачки. Вона продивлялась усі відео з військовополоненими та намагалась впізнати серед них свого чоловіка, оскільки не вірила у його загибель.
«…На жодну зустріч жодного разу офіційна дружина ОСОБА_1 не прийшла…» пояснюється тим, що Відповідач не мала доступу до інформації, оскільки його матір та сестра перестали підтримувати з нею зв`язок, а також до матеріалів справи долучаються медичні виписки та інформація про перебування Відповідачки на стаціонарному лікуванні, оскільки вона декілька разів пережила інсульт, які підтверджують, що за станом здоров`я не мала можливості активно брати участь у зустрічах.
Відповідач не купувала авто ні оформлюючи на себе, ні на іншу людину. Позивач вводить в суд в оману щодо фактичних обставин справи та не наводить належних доказів на підтвердження своїх аргументів.
«…Після повернення позивача з полону ОСОБА_1 відмовилась повідомити куди витратила отримані його гроші…» також не відповідає дійсності, оскільки вся інформація була надана Позивачу під час того, як Сторони проводили час разом у Вінниці, де Позивач був на реабілітації.
Ініціатива як укладення, так і розірвання шлюбу була від Позивача, що підтверджується доказами, а саме особистим листуванням, де саме Позивач висловив намір припинити стосунки.
На переконання Відповідачки, Позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів для підтвердження відсутності наміру створення сім`ї.
Позивач подав відповідь на відзив, у якому міститься прохання позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_1 не тільки не мала наміру створити сім`ю та набути прав та обов`язків подружжя, але й свідомо нехтувала своїми обов`язкам як дружини в першу чергу тоді, коли ОСОБА_3 отримав поранення і потребував як моральної так і фізичної підтримки з її боку, проте цього не отримав ні під час поранення, ні після полону.
ОСОБА_2 власноруч на фотографіях долучених представником відповідача ОСОБА_1 зазначив коментарі, які чітко відображають відсутність сталих сімейних відносин, відсутність почуття любові та відносин притаманних подружжю! Піклування про здоров`я є невід`ємною частиною сімейних обов`язків за українським законодавством, що проявляється як у спільних діях, так і у фінансовій підтримці у складних життєвих обставинах.
На одруженні не було жодного родича відповідачки, батьків, більше того, не було навіть рідного брата з яким вона живе у м.Києві та її сина. Зі своїм сином, ОСОБА_3 відповідачка познайомила лише через три місця, коли позивач поставив її до відома, що бажає розірвати шлюб, бо не бачить з її боку наміру створити з ним сім`ю.
Заяву на розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже подавали до його потрапляння в полон, але вона не прийшла забрати через 30 днів свідоцтво про розірвання шлюбу, а він перебував без зв`язку на війні, то за законодавством розірвання шлюбу не відбулось.
Ситуація з полоном взагалі чітко визначила, що ОСОБА_1 мала намір лише отримати грошові кошти, розуміючи, що ОСОБА_3 проходить службу на передовій і в будь-який момент міг загинути.
Також зазначено, що світлину з м`якою іграшкою аргументувати як доказ подарунка чоловіка, як мінімум недоречно, це не є коштовний подарунок і взагалі іграшка для її сина була.
Щодо подачі заяв до Товариства Червоного Хреста України чи до інших органів та установ, жодної (!) копії таких заяв так і не долучено відповідачкою, більше того, ОСОБА_9 , рідна сестра ОСОБА_3 , після його потрапляння в полон, звернулась до Червоного Хреста, де їй повідомили, що вона вже зверталась з питанням грошової допомоги, на що вона відповідала , що вона в перше телефонує і не за грошовою допомогою, а за допомогою у включенні на обмін і їй повідомили номер телефону з якого був дзвінок, і це був номер телефону ОСОБА_1 . Тому, якщо ОСОБА_1 виконуючи свій обов`язок як дружини розшукувала свого чоловіка, то жодного доказу на підтвердження даної обставини вона не надає.
Стан здоров`я ОСОБА_1 чітко видно на відео, де вона за кермом коментує свій автомобіль, що долучено до позовної заяви і мається на її сторінках з соціальних мереж.
Жодного медичного висновку, який й би містив докази щодо перенесеного інсульту не долучено. А лікування від інфекційного захворювання понад місяць і перебування в полоні чоловіка, це не порівняні обставини.
Відповідачка також не надає суду жодного доказу, куди саме витратила грошове забезпечення в розмірі 1 млн.166 тис. грн належне ОСОБА_10 і що воно були витрачено в інтересах їх сім`ї.
Отже, відповідач не надала суду достатніх та переконливих доказів того, що вона з ОСОБА_11 мала намір створити сім`ю, а не спрямований з умовою на отримання грошових зисків і що укладений шлюб не мав ознак фіктивності, що вони мали спільні права та обов`язки, притаманні подружжю.
Відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, у якому міститься прохання відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування зазначено, що твердження Позивача: « ОСОБА_1 не тільки не мала наміру створити сім`ю та набути прав та обов`язків подружжя...» не відповідає дійсності, є суб`єктивним та не підтвердженим належними доказами висновок Позивача. Зазначене у документі: «…свідомо нехтувала своїми обов`язкам як дружини в першу чергу тоді, коли ОСОБА_3 отримав поранення і потребував як моральної так і фізичної підтримки з її боку, проте цього не отримав ні під час поранення, ні після полону!...» є брехнею та спростовується наступними фактами, зазначеними у даному запереченні. У день поранення Відповідач знаходилася в Києві, так же як і матір Позивача, яка начебто їздила до нього в Дніпро. Сторона Позивача вводять суд в оману щодо факту відвідування матір`ю Позивача у Дніпрі та організації переправлення Позивача до Києва. Позивач сам домовився про переведення до Києва, оскільки в той час гелікоптером відправляли тяжко пораненого військовослужбовця. Дійсно 16.07.2023, Позивач був у Києві, але не казав на прохання Відповідачки, у якій лікарні він перебуває, вирішивши, що так буде краще для неї, бо він пізніше повернеться на фронт, а Відповідачка залишиться в Києві.
Відповідач не проводила святкування свого дня народження та весь день 16.07.2023 провела на роботі, 17.07.2023 поїхала забрати сина від бабусі і як тільки дізналась від Позивача, що останній знаходиться у 9-й лікарні, одразу поїхала до чоловіка та провела з ним і з сином весь день.
З особистого листування вбачається, що Відповідачка пише 19.07.2023 о 09.37, що уже виїхала до Позивача та скоро буде. 20.07.2023 Відповідачка попросила знайомих, щоб посиділи з дитиною і з 20.07.2 2023 щодня їздила ввечері мити свого чоловіка. 23.07.2023 до Києва приїхала мати Відповідачки, щоб Відповідачці було легше, оскільки остання має маленьку дитину та роботу. Вони з мамою та сином поїхали до чоловіка в лікарню, де теж провели час разом, Позивач при зустрічі подарував Відповідачці і її матері букети і долучене Відповідачкою фото, яке коментує Позивач у Відповіді на відзив, є одним із сотні доказів та підтверджень на безпідставне звинувачення Позивача щодо бездіяльності її як дружини після поранення чоловіка. Після спільного проведення часу з сім`єю Відповідачка як зазвичай мила і змінювала білизну Позивачу. З 12.07.2023 одразу після поранення сторони були на зв`язку, що підтверджується скріншотами з особистого листування. Відповідач розпитувала у Позивача, у якій він знаходиться лікарні, на що перші дні точної відповіді не отримувала, що також підтверджується листуванням, яке долучається. 19.07.2023, як тільки Відповідачці стало відомо про місце лікування Позивача, вона одразу виїхала до нього, в особистому листуванні зазначивши: «Ми уже вышли ехать к тебе. Скоро будем». В особистому листуванні, що датується 19.07.2023 вбачається, що Позивач хоче відгородитись від Відповідачки, сам прийнявши таке рішення і обґрунтовує це тим, що не хоче, щоб вона постійно була в стресі і зазначає, що «відстань дуже складна штука». Зокрема, на скріншоті «Особисте листування 19.07.2023 року 5» Позивач підтверджує факт, що запропонував Позивачці вийти за нього заміж, що спростовує наведене самим же Позивачем твердження, що ініціатором одруження була Відповідачка.
З листування 20.07.2023 очевидно, що Відповідачка приїхала у лікарню до Позивача, запитує чи купити йому каву та повідомляє, що буде через 4-5 хвилин, що спростовує твердження Позивача про відвідування «через 7 днів після поранення». З листування 21.07.2023 також вбачаються теплі та турботливі стосунки сторін, зокрема Позивач хоче хурму, а Відповідачка пропонує купити її для нього, запитує що йому приготувати, турбується про нього та виконує сімейні обов`язки.
Щодо твердження Позивача: «…Ситуація з полоном взагалі чітко визначила, що ОСОБА_1 мала намір лише отримати грошові кошти, розуміючи, що ОСОБА_3 проходить службу на передовій і в будь-який момент міг загинути.» Відповідач вважає таке обурливим, безпідставним та не розуміє яким чином та на підставі чого зроблений вказаний висновок.
Щодо доказів спільного побуту та проживання, то такі долучаються з особистого листування сторін, зокрема: прохання надіслати показники лічильників, планування спільного приготування їжі, покупки мазі у аптеці, спільні походи в магазин, плани купити Відповідачці верхній одяг. Зокрема у листуванні Сторін від 28.09.2023 Відповідачка пише: «Якось необачно без тебе бути дома, я уже звикла, що ти рядом», на що Позивач відповідає: «Це добре, що звикла, скоро буду вдома.» З переписки сторін, що долучається також видно, що вони купували тести на вагітність та обговорювали вагітність. Щодо стану здоров`я долучають також виписки з медичної картки та витяги з лікарні для підтвердження фактів, зазначених Відповідачкою у Відзиві на позовну заяву.
Позивачем, на якого в даній категорії справ покладено тягар доказування фіктивності шлюбу, не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відсутність у Відповідачки та Позивача наміру створити сім`ю на момент укладення шлюбу, а тому відповідач вбачає відсутність правових підстав для задоволення позову та просить відмовити в його задоволенні.
Представник позивача надала письмову промова у судових дебатах, у якій констатувала, що і письмовими доказами і показами свідків і поясненнями сторін підтверджується той факт, що один із подружжя ОСОБА_2 мав намір створити сім`ю і мати взаємні права та обов`язки. Але на реєстрацію шлюбу його дружина навіть не покликала рідного брата, який проживав з нею в одній квартирі, і який за свідченням свідка ОСОБА_12 в той день перебував у Києві, можливо на роботі? Тобто рідна сестра одружується, а брат не присутній на “урочистій церемонії”, як і не присутні ні мати, ні син, ні інші родичі, чи подруги, знайомі? В подальшому між подружжям одні сварки, як зазначила свідок ОСОБА_13 , що навіть після однієї зі сварок ОСОБА_4 виставила речі сина за двері. Але найяскравішим доказом відсутності з боку ОСОБА_4 наміру створення сім`ї є той факт, що як тільки чоловік, який перебував на передовій, був поранений, гелікоптером доставлений до м.Києва, то "дружина" змогла прийти до чоловіка аж на 4 день(!) до лікарні. Тоді , як поранений потребує не тільки фізичної підтримки та допомоги, але найголовніше моральної підтримки і очікує на дружину, а її немає??? Як тільки чоловік безвісно пропав, а потім встановлено що потрапив до полону, то як засвідчили свідки з обох сторін в своїх показах, ОСОБА_4 змогла звернутись до ТЦК (!), тобто до установи для оформлення виплат. До жодної установи, яка здійснює пошук, визволення з полону, дружина не зверталась, посилаючись на тривале лікування, як вбачається з долученої медичної документації від укусу кліща і можливої хвороби Лайма.
За час перебування чоловіка в полоні отримала і використала не в інтересах сім`ї, а у власних інтересах понад 1 мільйон 100 тисяч гривень. А коли чоловік повернувся з полону, то на його реабілітацію змогла перерахувати 1000 грн. З огляду на викладене просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 31.12.2025 було відкрито провадження по справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2026 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.03.2026 було визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_2 з метою надати особисті пояснення по справі в судове засідання. 
Представник позивача брала участь у судовому засідання в режимі відеоконференції та просила позов задовольнити.
Відповідач просила у задоволенні позову відмовити посилаючись на аргументи викладені у процесуальних документах у справі.
Представник відповідача брала участь у судовому засіданні в режимі відеконференції просила у задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у спосіб згідно чинного законодавства, причин неявки не повідомив.
2. Мотивувальна частина:
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно довідки виданої 23.10.2024 за № 9281, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2022 №358. (а.с.7 том.1).
Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_2 від 21.06.2024 виданого Управлінням персоналу ШТАБУ Військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_2 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій. Посвідчення дійсне безтерміново. (а.с.7 зворот том.1).
Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_4 від 07.11.2025 виданого Управлінням соціальної та ветеранської політики Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації , ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни. Посвідчення дійсне до 17.09.2026 (а.с.8 том.1).
Відповідно до копії листа Військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2025 №2762, адресованого ОСОБА_2 , повідомлялося про нарахування та виплату грошового забезпечення за період перебування у полоні. Військовою частиною НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_3 (лист від 04.06.2024 вих. №1/1662 та листом від 09.09.2024 вих. № 1/2675) відповідно до Постанови №884 отримано заяву та документи на отримання грошового забезпечення від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є Вашою дружиною та на дату звернення відносилась до першої черги осіб, шо мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, який вважається зникли безвісті або захопленим у полон. Виплата грошового забезпечення за період з травня 2024 по січень 2025 здійснено на банківський рахунок вашої дружини IBAN НОМЕР_5 , який відкритий в АКБ «ПриватБанк» у наступних розмірах: 1). 574 002,70 грн – 23.10.2024; 2). 21 461,36 грн – 09.11.2024; 3). 98 500,00 – 22.11.2024; 4). 21 461,46 грн – 06.12.2024; 5). 21 333,11 грн – 28.12.2024; 6). 98 500,00 грн – 24.12.2024; 7) 21583,65 – 11.01.2025; 8). 98 500,00 – 24.01.2025; 9). 21 333,11 грн – 11.02.2025; 10). 98 500,00 – 27.02.2025. За період з лютого 2025 по квітень 2025 здійснено такі виплати: 1). 16 416,66 грн – 29.03.2025; 2). 3 555,52 грн – 04.04.2025; 3). 3555,52 грн – 11.04.2025; 4). 16 416, 66 грн – 24.04.2025; 5).5 333,27 – 09.05.2025.6). 24 625,00 грн – 27.05.2025. 7). 19 972,20 грн – 30.05.2025. Військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до Постанови №884 через ІНФОРМАЦІЯ_5 (лист від 24.02.2025 вих. № 1538/718) отримано заяву та документи на отримання частки грошового забезпечення від Вашої матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Виплата грошового забезпечення за період з лютого 2025 по квітень 2025 здійснено на банківський рахунок вашої матері IBAN НОМЕР_6 , який відкрито в АКБ «Приват Банк» у наступних розмірах: 1). 16 416,67 грн.– 28.03.2025; 2). 3555,52 грн – 04.04.2025. 3). 3 555,52 грн – 11.04.2025; 4). 16 416,67 грн – 24.04.2025; 5). 5333,20 грн – 09.05.2025; 6).24 625,00 грн – 27.05.2025; 7). 19 972,18 – 30.05.2025. (а.с.9-10 том.1) 
Відповідно до копії листа Військової частини НОМЕР_1 від 26.08.2025 №1827/6003 адресованого ОСОБА_2 , повідомлялося про те що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.10.2024 №315, Вам як військовослужбовцю, який з 09.05.2024 вважався зниклим безвісті встановлено факт перебування у полоні, на підставі повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_7 за вх..№11991 від 21.10.2024 із доданою копією листа Координаційного центру з питань поводження з військовополоненими від 08.07.2024 №222/кш/ НОМЕР_7 . Відповідно Вам було змінено статус з «зниклий безвісти» на «полон» того ж дня, з моменту отримання військовою частиною підтверджуючих документів. Крім того повідомлялося, що згідно Вашої розрахункової картки за 2025 рік, розподіл грошового забезпечення здійснено у такому розмірі: ОСОБА_2 виплачено – 222 547,11 грн; ОСОБА_13 виплачено -89 874,84 грн; ОСОБА_1 виплачено – 329 791,59 грн. (а.с. 10 зворот -11 том.1).
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб 26.04.2023, про що складено відповідний актовий запис № 371. Місце реєстрації шлюбу – Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_8 від 26.04.2023, яке видане Святошинським відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка залишилося – « ОСОБА_14 », прізвище дружини залишилося « ОСОБА_15 ». (а.с.13 зворот том.1).
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_9 від 02.09.2025, яке видано Святошинським відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), шлюб між чоловіком ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_1 розірвано, про що 02.09.2025 складено відповідний актовий запис №296. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище йому – ОСОБА_14 , їй – ОСОБА_15 . (а.с.14 том.1).
Відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_10 від 23.12.2022 виданого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 24.12.2022 на підставі Указу ПУ від 24.02.2022 №69/2022 призваний у Збройні Сили України. 28.10.2025 на підставі п.п.9 (після полону) п.2 ч.4 ст. 26 звільнений в запас. (а.с. 14-19 том.1).
Згідно копії довідки від 11.06.2025 №34/М-1552д виданої Службою Безпеки України, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно в період з 07.05.2024 по 23.05.2025 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. (а.с.20 том.1).
Відповідно до копії довідки від 30.08.2023 №3941 виданої військовою частиною НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав поранення: МВТ (12.07.2023) ВОСП лівого плеча з вогнепальним переломом плечової кістки та зміщенням уламків. За обставин: 12 липня 2023 року о 10:00 в районі н.п. П`ятихатки –Лобкове, Запорізької обл.., отримав поранення в результаті ворожого артилерійського обстрілу, під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її територіальної цілісності і недоторканості. (а.с. 20 зворот, том.1).
Згідно копії сповіщення сім`ї № 179/155/05/24 наданого ІНФОРМАЦІЯ_9 від 20.05.2024, який адресований ОСОБА_13 , сповіщалося, що ОСОБА_2 , зник безвісті 10.05.2024 під час виконання бойових завдань в районі Сеньківка Харківської області внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом. (а.с. 22 том.1).
Згідно копії сповіщення сім`ї № 17/12.24 наданого ІНФОРМАЦІЯ_9 від 19.12.2024, який адресований ОСОБА_13 , сповіщалося, що ОСОБА_2 , полонений з 10.05.2024, захоплений під час виконання бойових завдань в районі Сеньківка Харківської області внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом. (а.с. 22 том.1 зворот).
Згідно копії листа від 08.07.2024 №222/кш/ НОМЕР_7 , адресованого ОСОБА_16 , Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими повідомляв, що перебування ОСОБА_2 у полоні держави-агресора підтверджено Міжнародним Комітетом Червоного Хреста. Інформація стосовно перебування Вашого брата у полоні, вказана у Вашому зверненні, буде врахована у подальшій організації розшуку та повернення вищезазначеного військовослужбовця на підконтрольну територію України. (а.с. 24 том.1).
Відповідно до копії листа Київської міської прокуратури від 01.07.2024 №09/3-1505ВИХ-24, який адресований у тому числі ОСОБА_17 , повідомлялося, що для організації подальшого досудового розслідування направлено матеріали кримінального провадження №12024100080001624 за фактом безвісного зникнення ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, територіальна підслідність якого визначена за СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області . (а.с.29 том.1).
Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2024 виданого Святошинським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, підтверджується наявність кримінального провадження № 12024100080001624. Короткий виклад обставин справи: 13.05.2024 ОСОБА_13 повідомила, що 09.05.2024 зник безвісти в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області, її син військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31 том.1).
Відповідно до копії листа без дати та числа адресованої ОСОБА_13 , яке було надіслано їй на звернення від 13.11.2024, командир військової частини НОМЕР_1 повідомляв , що військовою частиною НОМЕР_1 проводиться виплата належного грошового забезпечення військовослужбовця, захопленого в полон солдата ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 . (а.с. 31 зворот).
Відповідно до копії витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово –лікарської комісії Збройних Сил України від 28.11.2023 №4725 «Мінно – вибухова травма (від 12.07.2023). Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого плеча з вогнепальним переломом плечової кістки та зміщенням уламків» солдата ОСОБА_2 , 1991 року народження, - травма, поранення, так, пов`язані із захистом батьківщини. Постанову ВЛК про причинний зв`язок зазначених травми, поранення за довідкою військово-лікарської комісії комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №7» Київської міської державної адміністрації від 29.08.2023 №269 – відмінено. (а.с.32 том.1).
Відповідно до копії довідки військово - лікарської комісії від 29.09.2023 №10938 виданої військовою частиною НОМЕР_11 солдат за мобілізацією ОСОБА_2 ,1991 року народження, в/ч НОМЕР_1 , призваний у грудні 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_10 , старший вогнеметник. Проведено медичний огляд військово – лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_11 29 вересня 2023 року. Травма тяжкого ступеня, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) календарних днів. (а.с. 32 зворот).
Відповідно до копії листа №09-07/21090 від 05.06.2025 Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», повідомляє, що в ході збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат, в/ч НОМЕР_1 перебував у полоні та був звільнений 23 травня 2025 року. (а.с.33 зворот).
Згідно копії заяви ОСОБА_13 від 09.02.2025, яка адресована Уповноваженому з питань осіб зниклих безвісти за особливих обставин, міститься прохання надати інформацію, стосовно рідного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, який 10.05.2024 захоплений у полон під час виконання бойових завдань в районі Сеньківки, Куп`янський район Харківської області. (а.с.34 том.1).
Згідно копії заяви ОСОБА_13 від 09.02.2025, яка адресована Начальнику Головного управління розвідки Міністерства оборони України, міститься прохання негайно включити сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у список на обмін та повернути додому в Україну в найкоротші строки. (а.с. 34 зворот 35 том.1).
Згідно копії звернення ОСОБА_13 від 09.02.2025, яке адресовано до Об`єднаного Центру з пошуку та звільнення полонених Служби Безпеки України, міститься прохання повідомити наявну інформацію про місцезнаходження сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 35 зворот -36). 
Згідно копії звернення ОСОБА_13 від 09.02.2025, яке адресовано до Міжнародного комітету Червоного Хреста, міститься прохання повідомити наявну інформацію про місцезнаходження сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 36 зворот ).
Відповідно до копії довідки військово –лікарської комісії від 15.09.2025 №2025 -0915-1138-0962-3 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 старший вогнеметник придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах логістики, зв`язку , оперативного забезпечення, охорони. (а.с.37 том.1).
Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №337 від 28.10.2025, солдата ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас. З 28.10.2025 виключений зі списків особового складу. (а.с.38 том.1).
Згідно копії платіжної інструкції №Р24А47007620607553 від 17.06.2025 підтверджується переказ грошових коштів у розмірі 1000,00 грн від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . (а.с. 39 том.1). 
Згідно копії заяви про встановлення факту позбавлення особи свободи внаслідок збройної агресії проти України, адресованої Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, ОСОБА_13 , просила встановити факт позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України – 10.05.2024. (а.с. 55 том.1).
Згідно копії звернення ОСОБА_2 від 14.05.2025, яке адресовано до Об`єднаного Центру з координації пошуку та звільнення військовополонених незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі Безпеки України, міститься прохання повідомити наявну інформацію про місцезнаходження брата – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 57). 
Відповідно до копії листа від 31.05.2024 №33/7-М-3649-В адресованого ОСОБА_16 , керівник об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України повідомив, що в Об`єднаному центрі наявні дані щодо факту зникнення та можливого потрапляння в полон ОСОБА_2 про що можуть вказувати надані Вами фото/відеоматеріали, отримані з відкритих джерел інформації. Водночас офіційна інформація, яка б підтверджувала перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, вказувала на його місцезнаходження в Об`єднаному центрі відсутня. (а.с. 61 зворот том.1). 
Згідно копії заяви від 22.05.2024, яка адресована Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_18 , ОСОБА_2 просила допомогти розібратися та повернути її брата ОСОБА_2 додому. (а.с.66 том.1). 
Згідно копії заяви від 23.05.2024, яка адресована Департаменту документообігу та контролю Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2 просила допомогти розібратися та повернути її брата ОСОБА_2 додому. (а.с.66 зворот том.1). 
Відповідно до копії заяви від 20.06.2024 адресованої директору ДП «Український національний центр розбудови миру» Олегу Кужелєву, ОСОБА_13 просила сприяння в реалізації прав та інтересів, а саме звернутись в її інтересах до уповноважених органів та установ або посадових осіб щодо оформлення довідки про перебування у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №55, щодо ОСОБА_2 .(а.с. 71 том.1).
Відповідно до копії заяви про встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України від14.06.2024, яка адресована Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України ОСОБА_13 просила встановити факт позбавлення особи особистої свободи внаслідок агресії проти України її сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.73 том.1).
Відповідно до копії заяви від ОСОБА_2 , від 14.06.2024, який адресований Службі безпеки України, міститься прохання оновити інформацію стосовно брата, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 73 зворот).
Згідно копії заяви від 14.06.2024, адресованої Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, ОСОБА_13 просила надати одноразову державну допомогу у разі встановленого факту позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, особи, стосовно її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 75 том.1).
На копії світлини зафіксований напис « Раніше купувала взуття, щоб підходило під одяг, а зараз, щоб відчувати педалі» Напис розміщений на фоні керма транспортного засобу. (а.с.78 том.1).
Відповідно до копії консультації невролога від 26.04.2024 №1 «Клініки вихідного дня» пацієнту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент огляду за неврологічну патологію не виявлено. (а.с.164 том.1).
Згідно копії виписки №3376 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої Комунальним некомерційним підприємством «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.05.2024 по 02.05.2024. Основний діагноз: І 67.8 Дисцикуляторна енцефалопатія Н-2 з антено – невротичним, помірним вести було – атактичним синдромами. Розсіяний енцефаломієліт? (а.с.165 – 166 том.1).
Згідно копії виписки №11472 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої Комунальним некомерційним підприємством «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарі з 03.05.2024 по 20.05.2024. основний діагноз: G04.9 Енцефаліт, мієліт та енецефаломієліт, неточненої етілогогії, гіпертензія правої руки, помірний вести було-атактичний, стійкий цефалічний синдром. Супутні захворювання: А 69.2 Хвороба Лайма. Системний кліщовий бореліоз, гостра форма. (а.с. 166 зворот-167 том.1).
Згідно копії виписки №3942 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої Комунальним некомерційним підприємством «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.05.2024 по 01.06.2024. Основний діагноз: G04.9 Енцефаліт, мієліт та енецефаломієліт, неточненої етілогогії. (а.с. 168 том.1).
Відповідно до копії консультаційного висновку спеціаліста від 01.07.2024 наданого КНП «КМКЛ» №4 м. Київ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , клінічних ознак розсіяного склерозу не виявлено на момент огляду. (а.с.169 том.1).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивача, надала покази про те, що її син пішов захищати Батьківщину у кінці 2022 року. Після закінчення навчання, це був уже 2023 рік, син мав відбути на позицію. Син хотів приїхати на кілька днів додому, щоб побачитися із родиною. Проте командир йому відмовив, зазначивши на необхідності вказання поважної причини, шлюб або хвороба члена сім`ї. Сину все ж таки вдалося приїхати на кілька днів додому. Він познайомився із ОСОБА_4 , це була сестра одних із сусідів ( ОСОБА_19 та ОСОБА_6 ), які орендують житло у під`їзді на першому поверсі. Потім син поїхав до себе. Син спілкувався із ОСОБА_4 у телефонному режимі. Наступного разу, коли син приїхав у відпустку сповістив свідка про намір одружитися. Наступного дня після приїзду, син розписався із відповідачкою. На одруженні були присутні свідок її донька та колишній чоловік. Одяг наречених не був святковим. Вітання були скромними. Гуляння весілля не було. Подружжя проживало разом у період коли син не перебував на службі. Проте часто між ними виникали сварки. По завершенню відпустки син повернувся до себе. ОСОБА_4 оди раз до нього їздила. 12 липня 2023 року син отримав важке поранення. Син перебував на лікуванні у м. Запоріжжя. Потім у м. Дніпро, а в подальшому його перемістили до іншого міста -Києва. Свідок сповістила ОСОБА_4 про факт поранення сина. 16 числа ОСОБА_4 не прийшло до лікарня провідати чоловіка, оскільки повідомила, що була зайнята. Сина потрібно було помити та принести особисті речі. Речі принесли волонтери, а мити його після поранення їздила сестра. Дружина навідалася до лікарні через дня чотири. У серпні ОСОБА_4 привезли до лікарні свого сина та свою матір, щоб познайомитися із сином свідка. Син із ОСОБА_4 пішли до ЗАГСУ і подали заяву про розірвання шлюбу, але в подальшому не з`явилися. Перебуваючи на реабілітації, син разом із ОСОБА_4 кілька разів їздив знайомитися із родичами. Після проходження ВЛК син повернувся до військової частини. 05 травня 2024 року син у телефонному режимі просив найти адвоката щоб розірвати шлюб. 10 травня 2024 року свідку зателефонував командир та повідомив, що син зник безвісті. Свідок телефонувала ОСОБА_4 та цікавилася інформацію про сина. Свідок разом з донькою займалася активним пошуком сина та виявила його в полоні. Після чого зверталася до поліції із відповідною заявою. Також здійснила звернення до СБУ, Червоного Хреста, та інші організації. ОСОБА_4 не проявляла ініціативи щодо пошуку свого чоловіка, бо їй це було вигідно. ОСОБА_4 отримувала щомісячно кошти за перебування чоловіка у полоні. Чоловік їй був не потрібний, їй були потрібні тільки гроші. Свідок не бачила теплих почуттів до свого сина з боку ОСОБА_4 . На думку свідка шлюб був фіктивний, у ньому було відсутнє кохання. Після повернення з полону, ОСОБА_4 один лиш раз приїхала до чоловіка у Вінницю, та повідомила, що коштів у неї немає, і сама вона хворіє. Пізніше вона скинула йому 1000,00 грн. У подальшому шлюб був розірваний через ЗАГС.
Свідок ОСОБА_20 , який є чоловіком рідної сестри позивача, надав покази про те, що ОСОБА_3 знає з дитинства, проживає в одному під`їзді із сім`єю ОСОБА_3 . Після початку війни свідок пішов добровольцем на захищати Батьківщину. ОСОБА_3 пізніше пішов слідом за свідком на війну. Перебуваючи на службі, до свідка зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що одружився. Свідок запитав причину такої дії. ОСОБА_3 йому відповів, що це фіктивний шлюб з метою отримання відпустки за сімейними обставинами. Після поранення ОСОБА_3 звернувся до свідка із проханням повідомити про поранення матір та сестру. Свідок відмовив у проханні ОСОБА_3 . Повідомляти про поранення свою дружину, ОСОБА_3 не хотів. У телефонній розмові ОСОБА_3 повідомляв свідку про бажання розлучитися. ОСОБА_3 не бачив свою дружину як майбутню матір своїх дітей. ОСОБА_3 також постійно просив кошти на цигарки, оскільки його кошти знімала дружина. Дружина ОСОБА_3 нічим йому не допомагала, коли він перебував на війні, не надсилала ніяких посилок. Свідок, перебуваючи у відпустці кілька разів бачив ОСОБА_4 із якимось чоловіком. Від сусідів свідок чув, що ОСОБА_4 з кимось зустрічається та випиває. Свідок особисто не спілкувався із відповідачкою, окрім вітань при зустрічі. Позивач не називав відповідача своєю дружиною. Стосовно не вжиття заходів звернення позивачки до державних органів щодо питань полону відповідача, свідку відомо лише зі слів інших осіб. На думку свідка, відповідач, уклавши шлюб із позивачем, отримала користь в отриманні статусу дружини зниклого безвісті, та можливість отримати грошові кошти, крім цього можливість бути зареєстрованою у м. Києві. 
Свідок ОСОБА_21 , яка є матір`ю відповідача, у судовому засіданні надала покази про те, що їй у квітні 2023 року, у телефонному режимі донька ОСОБА_8 повідомила про те, що познайомилася з хлопцем і має намір з ним розписатися. Свідку невідомо, скільки часу позивачка була знайома із ОСОБА_3 до цього. Позивачка тоді проживала у м. Києві у найманій квартирі, в одному під`їзді де проживала родина ОСОБА_3 . Позивачка наймала квартиру разом із сином свідка. На той момент була війна, і весілля святкувати не планувати, а просто вирішили розписатися, тому були відсутні гості. Присутність на весіллі матері та сестри позивача було сюрпризом. На весіллі брат позивачки був відсутнім, оскільки його про це завчасно ніхто не попередив. На думку свідка наміри у доньки були серйозними, щодо одруження. Донька із ОСОБА_3 була щасливою. Виглядали разом природньо, як звичайна молода пара. Донька з відповідачем планували купити квартиру в Києві. У цьому намірі бралася допомогти і сваха – мати ОСОБА_3 . Після розпису, позивач пішов на війну потім він був поранений. Свідок 23 липня 2023 року поїхала до м. Києва до лікарні №9, де на той час перебував позивач. Саме тоді, свідок уперше побачилася із позивачем і познайомилася з ним особисто. Донька представляла свідку ОСОБА_3 , як свого чоловіка. Свідок їздила разом із внуком, сином позивачки, і донькою провідувати ОСОБА_3 . На той час у помешканні позивачки були речі ОСОБА_3 , одяг, взуття, речі особистої гігієни, особисті папери. Позивач привітав свідка із днем народження, онукові ОСОБА_22 подарував м`яку іграшку. Наступного дня свідок також провідувала позивача у лікарні. Відносини між позивачем та відповідачем були нормальними. Після виписки, ОСОБА_3 перебуваючи на реабілітації приїздив у гості до свідка. У січні, після реабілітації, ОСОБА_3 знову пішов на війну. Під час перебування на війні, ОСОБА_3 спілкувалися із свідком у телефонному режимі, також телефонував і до ОСОБА_23 , сина позивачки. У квітні місяці у телефонному режимі донька свідка повідомила, що у неї відібрало праву сторону. Свідок возила донька на обстеження до м. Черкаси. ОСОБА_3 про це все знав. 09 травня позивачка повідомила свідку про зникнення безвісті ОСОБА_3 . Позивачка була у пригнічену стані у зв`язку з цим. Позивачка у цей час постійно перебувала на лікування у різних лікарнях, їй ставили діагноз – розсіяний склероз, а в неї були інсульти. У серпні чи вересні свідку стало відомо, що ОСОБА_3 у полоні. Свідок разом із своїм чоловіком возили позивачку до ТЦП та СП, в якому позивачка писала відповідні заяви, щодо полону її чоловіка. Також свідок сула розмову позивачки із командиром ОСОБА_3 . Позивачка вживала заходів щодо розшуку свого чоловіка, у тому числі зверталася до волонтерів. Донька повідомила свідку, що наявне відео із ОСОБА_3 у полоні. На той час позивачка за станом здоров`я не могла писати, тому за неї всі заяви писала свідок, а позивачка лише розписувалася. У свідка не має підстав вважати шлюб фіктивним. Свідок не пам`ятає скільки точно років ОСОБА_3 . Про спільний бюджет позивача та відповідача свідку нічого не відомо. Свідок зазначила, що передавала продукти харчування відповідачці, щоб та передала чоловікові на фронт. Також свідок повідомила, що позивачка надсилала посилки ОСОБА_3 , зокрема на його прохання передавала воду. І особисто їздила до ОСОБА_3 на ОСОБА_24 напрямок. Також купувала ОСОБА_3 одяг. ОСОБА_3 найшов спільну мову із сином ОСОБА_4 , ОСОБА_23 . Свідку невідомо розмір грошового забезпечення, яке отримання позивачка. Доки ОСОБА_3 не зник безвісті, він віддавав всю зарплату на лікування позивачки. Із майна яке були придбано сторонами у шлюбі, був телевізор і мікрохвильовка, холодильник. Після повернення з полону позивачка не зустрічала ОСОБА_3 . Відвідала його у м. Вінниця. Свідку невідомо, чи перераховувала відповідачка кошти ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні надала покази про те, що вперше познайомилася із ОСОБА_3 , який є позивачем у справі, кілька років тому, влітку, точно не пам`ятає. На думку свідка стосунки між сторонами були нормальними, як і у всіх молодих пар. Відповідачка повідомила свідку, що вийшла заміж за позивача, що в них взаємні почуття. Позивач проявляв турботу щодо ОСОБА_4 , обнімав її. Підстав вважати, що шлюб був укладений формально у свідка не було. У свідка в гостях позивач разом відповідачем були багато разів, прогулюючись вулицею, чи під час візиту до магазину, оскільки свідок є тіткою відповідачці. Сторони у ОСОБА_26 не жили, приїздили на вихідні до батьків. Свідку відомо, що позивач служив у ЗСУ. Свідок не була у м. Києві, за місцем проживання сторін. Свідку невідомо хто АДРЕСА_1 , у лікарні. Свідку відомо, що ОСОБА_3 перебував у полоні. ОСОБА_4 вживала заходів щодо пошуку ОСОБА_3 , зокрема зверталася до місцевого ТЦК та СП. Свідку невідомо, хто саме зустрічав ОСОБА_3 з полону. ОСОБА_4 їздила до ОСОБА_3 у ОСОБА_27 після повернення з полону. Свідок не цікавилася, які виплати отримала ОСОБА_4 . Причина розірвання шлюбу свідку також невідома. 
Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні надала покази про те, що ОСОБА_4 знає із дня народження, свідок є сусідкою. На думку свідка стосунки між сторонами (позивачем та відповідачкою) були нормальними, як і у всіх молодих людей. Особисто з позивачем свідок не знайома. Бачила його лише коли він приїздив до батьків ОСОБА_4 . Коли точно вперше побачила позивача не пам`ятає. Бачила позивача лише тоді коли він приїздив із Києва у гості до батьків ОСОБА_4 , це було на вихідні дні. ОСОБА_4 не розповідала про свої стосунки із позивачем.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надала покази про те, що вживу познайомилася із ОСОБА_3 лише коли відзначала день народження своїй дитині, запросивши у гості родичів, це було ІНФОРМАЦІЯ_12 . При переїзді на іншу квартиру, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 допомагали із переїздом. Свідок спілкувалася із сестрою ОСОБА_3 . Після госпіталізації ОСОБА_4 до лікарні в м. Черкаси, свідок спілкувалася з нею у телефонному режимі. Після потрапляння ОСОБА_3 до полону. Його мати і сестра телефонували до ОСОБА_4 з метою з`ясування інформації про зникнення. Тоді ОСОБА_4 почала телефонувати командиру ОСОБА_3 і його побратимам щоб дізнатися, що трапилося. ОСОБА_4 перебувала на той момент у Черкасах, на лікуванні. У цей час свідок разом із чоловіком повернулися до квартири де проживали позивач і відповідачка. Позивачка подавала заяви на розшуки чоловік онлайн, тому що перебувала у лікарні. Коли ОСОБА_3 знайшли у полоні, свідок на прохання ОСОБА_4 , передала родичам ОСОБА_3 (матері та сестрі) – зубну щітку, ОСОБА_3 , для проведення ДНК. Родичі ОСОБА_3 перестали спілкуватися із свідком та відповідачкою, відносини стали напруженими. Після повернення з полону, ОСОБА_3 зателефонував спершу до чоловіка свідка, та повідомив, що йому дали лише цей номер та номер ОСОБА_29 . ОСОБА_30 не телефонував, хоча чоловік свідка надав номер ОСОБА_31 . Лише через тиждень ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4 , що перебуває на реабілітації у Вінниці, та попросив її приїхати. ОСОБА_4 поїхала до ОСОБА_3 перед своїм днем народження. Після повернення з ОСОБА_27 , ОСОБА_3 повідомила про домовленість з ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Через місяць шлюб був розірваний. Після чого ОСОБА_3 попросив передати його речі. Але речей було дуже багато. Чоловік свідка допомагав відносити речі на четвертий поверх, оскільки свідок живе на першому поверсі. Свідок підтверджує той факт, що позивач та відповідачка проживали разом. Свідок зазначила, що позивач не називав відповідачу дружиною, а казав: «кицюня». Відносини між сторонами були теплими. Свідок також зазначила, що сторони планували зняти квартиру, після повернення ОСОБА_3 з полону. ОСОБА_4 також підтримувала ОСОБА_3 після поранення. У свідка відсутні підстави вважати, що шлюб був фіктивним. На весілля ОСОБА_4 з ОСОБА_3 свідок запрошена не була, на той момент у неї була грудна дитина. Скільки часу позивач та відповідачка були знайомі до розпису свідку невідомо. Як сторони познайомилися свідку невідомо. Про поранення ОСОБА_3 , зі слів, свідку відомо, що ОСОБА_3 не хотів, щоб дружина про це знала. Свідку відомо, що ОСОБА_4 відправляла посилки ОСОБА_3 на фронт. Грошове забезпечення ОСОБА_3 витратила на лікування. Свідку невідомо, чи просив ОСОБА_3 кошти на реабілітацію у ОСОБА_4 . Свідку відомо, що ОСОБА_4 перерахувала 1000,00 грн ОСОБА_3 на його прохання.
Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні надала покази про те, що позивачка та відповідача приїздили в гості до свідка, із Києва, у 2023. Із позивачем свідок познайомилася у вересня 2023 року. На спільних зустрічах, під час вечері проводили спілкування. Позивач та відповідач поводили себе звичайно. Сторони проявляли турботу одне про одного. Про сімейне життя в Києві свідок нічого не знає. Про стосунки свідок нічого не обговорювала із ОСОБА_4 . ОСОБА_4 називала ОСОБА_3 своїм чоловіком. Про плани на майбутнє із свідком ОСОБА_4 не ділилася. На думку свідка у сторін було нормальне сімейне життя. У період перебування ОСОБА_3 у полоні, ОСОБА_4 перебувала на лікуванні. На спільних сімейних святах не була. На думку свідка шлюб неможна вважати фіктивним. За оформлення грошової допомоги свідку нічого невідомо. Свідку відомо, що ОСОБА_4 не зустрічала ОСОБА_3 з полону. Причини розірвання шлюбу свідку невідомі.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст. 21 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років.
Згідно ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 24 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Вимогами ч.2 ст. 36 СК України визначено, що шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.
Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу (ст. 38 СК України).
Статтею 40 СК України передбачено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.
Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 СК України при вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Норми ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого «згідно з СК ( 2947-14 ) шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС.
Позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст. 39 СК) ( 2947-14 ), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб.
При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним.
За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК) ( 2947-14 ). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.
У випадках, передбачених ст. 41 СК ( 2947-14 ), шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним. У даному разі вирішення цього питання залежить від встановлених судом обставин. СК вказує на підстави, за яких шлюб може бути визнано недійсним, зокрема коли шлюб було укладено між усиновлювачем і усиновленою дитиною; двоюрідними братом і сестрою чи іншими родичами; з особою, яка не досягла шлюбного віку, тощо. Разом з тим, наявності одного із вказаних фактів недостатньо для визнання шлюбу недійсним. Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним». 
«Окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним)». Такий Висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 285/720/16.
Шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 761/11845/19.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26.04.2023 був зареєстрований шлюб, місцем реєстрації якого був Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 26.04.2023 складено актовий запис №371. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу залишилося – ОСОБА_15 , чоловіка – ОСОБА_14 . Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_8 .
Розірваний шлюб був 02.09.2025, про що складено відповідний актовий запис №296, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу , яке видане Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія НОМЕР_9 від 02.09.2025.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу. Із 28.10.2025 на підставі п.п.9 (після полону) п.2 ч.4 ст. 26 звільнений в запас, був полонений з 07.05.2024 по 23.05.2025, перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. 
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Військовою частиною НОМЕР_1 проводилася виплата належного грошового забезпечення військовослужбовця, захопленого в полон солдата ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 за період з травня 2024 року по січень 2025 року та матері ОСОБА_2 - ОСОБА_13 з лютого 2025 року по квітень 2025 року. 
Згідно розрахункової картки ОСОБА_2 за 2025 рік, розподіл грошового забезпечення здійснено у такому розмірі: ОСОБА_2 виплачено – 222 547,11 грн; ОСОБА_13 виплачено - 89 874,84 грн; ОСОБА_1 виплачено – 329 791,59 грн.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.05.2024 по 01.06.2024. 
ОСОБА_13 вживала заходів щодо пошуку свого сина ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією наданою: Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру», Уповноваженим з питань осіб зниклих безвісти, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України, Об`єднаного Центру з пошуку та звільнення полонених Служби Безпеки України, Міжнародного комітету Червоного Хреста.
Докази звернення ОСОБА_1 до відповідних уповноважених органів з питань розшуку ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Сторона відповідача пояснює цю обставину незадовільним станом здоров`я.
Згідно ч.6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).
Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Тобто, отримання грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених в полон, їх дружинами передбачено чинним законодавством. 
Отримання ОСОБА_1 коштів грошового утримання військовослужбовця ОСОБА_2 відбувалося у спосіб згідно чинного законодавства. Більше того з показів свідків вбачається ОСОБА_1 користувалася грошовими коштами ОСОБА_2 , і до полону. У той же час, ОСОБА_2 не ставив питання про визнання шлюбу недійсним у зв`язку з цим, на той період часу. 
На думку суду, самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу для відповідача було отримання грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності цього шлюбу.
Факт неналежного догляду за пораненим чоловік з боку відповідачки також не підтверджений, адже з показів свідків вбачається, що після безпосередньо поранення ОСОБА_2 не бажав повідомляти про це свою дружину. Відвідування у лікарні ОСОБА_2 його дружиною підтверджується показами свідків.
Факт придбання ОСОБА_1 майна, окрім холодильника, що визнано відповідачем, у період перебування ОСОБА_2 у полоні, жодними доказами не підтверджено.
Факт придбання транспортного засобу ОСОБА_1 , за кошти отримані від виплат грошового забезпечення ОСОБА_2 також не підтверджено. 
Позивач пояснення по даній справі не надав, судом була винесена ухвала про обов`язкову явку позивача, однак позивач до суду не з`явився, пояснив неявку незадовільним станом здоров`я. 
Разом із цим, показання допитаних у справі свідків не дають підстав для беззаперечного висновку про те, що на момент укладення шлюбу відповідач не мала наміру створити сім`ю, а керувалася виключно корисливими мотивами, зокрема - отриманням державної допомоги у зв`язку із перебування позивача у полоні, чи отримання грошових коштів, які виплачувалися позивачу за службу в ЗСУ. Більше того, з показів свідків вбачається, що стосунки між позивачем та відповідачем підпадають під загальні характеристики притаманні більшості із сімейних пар з урахуванням воєнного стану в Україні. Тобто, це і спільні поїздки до родичів, спільне проведення часу у колі друзів, спільне проживання та спільний побут, наявність непорозумінь, як і більшості сімей, у той же час турбота один про одного. У своїй сукупності такі свідчення не містять достатнього доказового значення для встановлення відсутності у відповідача наміру на створення сім`ї.
Відсутність святкової церемонії укладання шлюбу самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). Враховуючи той факт, що шлюб був укладений в умовах воєнного стану, а також небажання сторін проводити шлюбну церемонію, таке укладення шлюбу не викликає підозр у його укладання без наміру створити сім`ю. 
Відповідно до ч.1 ст. 1, ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
За змістом п.8 розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).
За змістом ч.1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Згідно ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 751/4083/24 від 09.01.2026.
Суд критично оцінює паперові копії електронних доказів а саме: переписка в додатку «WhatsApp» ( а.с. 41-54 том.1), паперові копії електронних доказів: переписка в телефонного додатку (а.с. 57 зворот – 61, 62 зворот, 63 зворот, 67, 68 зворот, 69-70, 71 зворот, 76 том.1); паперові копії електронних доказів із телефонного додатку (а.с. 136-137, 139, 142, 145, 146-148 том.1); паперові копії електронних доказів - переписка у телефонному додатку між сторонами (а.с. 149-163 том.1) оскільки вони викладені російською мовою без офіційного перекладу на державну мову; копії фото (а.с. 111-135 том.1), оскільки вони не містять періоду часу коли вони зроблені, а також відсутні коментарі щодо осіб, які там зображені; копії фото (а.с.220-224) оскільки коментар викладений російською мовою без перекладу на державну мову.
На копії світлини зафіксований напис « Раніше купувала взуття, щоб підходило під одяг, а зараз, щоб відчувати педалі», напис розміщений на фоні керма транспортного засобу. (а.с.78 том.1). Приналежність цього фото не встановлено, тому суд не бере його до уваги. 
Щодо письмових заяв свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , підписи яких завірені нотаріально, (а.с. 225-230 том.1), суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Вимогами ч.1 ст. 90 ЦПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Письмові заяви свідків не можуть бути належним доказом у цивільній справі.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд уважає, що в задоволенні позову потрібно відмовити, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, оскільки встановлення наміру сторін під час розгляду даної справи є головним, так як фіктивність шлюбу означає, що хоча б один із партнерів не мав наміру створювати сім`ю та набувати прав і обов`язків подружжя. 
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, суд залишає понесені судові витрати за позивачем.
На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 24, 37-41 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_12 , який виданий 02.06.2025, орган, що видав 0501, реєстраційний номер облікової картки платників податків – НОМЕР_13 , інші відомості про особу суду невідомі.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_14 , який виданий 14.08.2019, орган, що видав 7133, реєстраційний номер облікової картки платників податків – НОМЕР_15 , інші відомості про особу суду невідомі.

Рішення в повному обсязі складене 11.06.2026. 

Суддя Н.П. Побережна