Справа № 604/391/26
Провадження № 2/604/372/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді       Сташківа Н.Б.,
за участю: секретаря судового засідання     Крупи А.А,
розглянувши в залі суду в селищі Підволочиську Тернопільської області у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скориківської територіальної громади в особі Скориківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В:

В квітні 2026 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до Скориківської територіальної громади в особі Скориківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Однак після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище будинок, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа який би підтверджував право спадкодавця на вказане майно. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2026 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
У підготовче засідання позивач та його представник не з`явились, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі та без участі позивача.
Представник відповідача Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої Скорикіська сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглядати за відсутності представника відповідача.
Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 квітня 1964 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гнилиці Підволочиського раойун Тернопільської області. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
Згідно копії заповіту від 09 липня 2003 року, посвідченого секретарем Гнилицької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №78, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті належний їй на праві індивідуальної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 . 
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26 липня 2003 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що того ж дня складено відповідний актовий запис № 10. Місце смерті: село Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області. Орган що видав свідоцтво: Гнилицька сільська рада Підволочиського району.
Згідно копії архівної довідки №347 від 26 березня 2026 року виданої архівним відділом Тернопільської РВА, по документам архівного фонду «Гнилицька сільська рада» у погосподарських книгах села Гнилиці, вул. Квіткова, 27, станом на 2003 рік значиться домогосподарство ОСОБА_2 , 1927 року народження, голова домогосподарства, проживала сама.
Згідно копії довідки №255 від 26 травня 2025 року виданої виконкомом Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_2 та шість місяців потому разом з нею в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно копії довідки №101 від 26 травня 2025 року виданої виконкомом Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .
З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №14/02-31 від 20 лютого 2026 року, складеної державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Гладушком К.В., вбачається, що ОСОБА_1 звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документі які підтверджують право спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа на спадкове майно та реєстрації права власності. Крім того нотаріусом встановлено наявність у нього спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведеної 21 серпня 2010 року за №307/2010, а також наявність заповітів від імені ОСОБА_6 , зокрема заповіту від 10 липня 2003 року за №78, згідно якого спадкодавець належний їй житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 . Також нотаріусом встановлено, що ОСОБА_1 спадщину прийняв у встановленому законом порядку – шляхом спільного проживання із спадкодавицею на час смерті. Спадкоємців, які за законом мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає.
Згідно інформації БТІ Підволочиського району №1906 від 17 червня 2025 року, будинок, загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , у графі «Документи на підставі яких підтверджується право власності» вказано «Право власності не зареєстровано». Роком будівництва житлового будинку вказаний 1960 рік.
Згідно копії довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна №208 від 23 червня 2025 року, виданої начальником БТІ Підволочиського району, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , в графі «Підстава виникнення права власності» вказано «Право власності не зареєстровано». 
З копії технічного паспорту виданого БТІ Підволочиського району Тернопільської області та експлікації приміщень до плану будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що загальна площа приміщень будинку становить 81,4 кв.м, з них: житлова 41,5 кв.м., допоміжна 39,9 кв.м.
Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною 1статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняв, він є єдиним спадкоємцем, також звернувся до державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , однак у видачі такого свідоцтва, йому було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно, яке підлягає реєстрації. 
Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок отримати не може, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця стосовно спадкового майна.
Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.
Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.
Оскільки спадкодавець – ОСОБА_2 за час свого життя не оформила правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому на даний час позивач як спадкоємець за заповітом позбавлений можливості підтвердити факт належності вказаного будинку спадкодавцеві, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду. 
Згідно положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. 
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Враховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.81, 89, 247, 258-259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.328,392,1216,1218,1261,1268,1269,1270ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 до Скориківської територіальної громади в особі Скориківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,4 кв.м, з них: житлова площа 41,5 кв.м., допоміжна площа 39,9 кв.м.,в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Б. Сташків