Справа № 367/28/26
Провадження №2/367/3582/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
21 травня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Кухленка Д.С.,
при секретарі Шаповала О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Виконавчий комітет Бучанської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-
в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа – Виконавчий комітет Бучанської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 березня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. В шлюбі подружжя мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначає позивач, останнім часом між подружжям склалися відносини, які привели до неможливості збереження сім`ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. 
Спільного господарства не ведуть вже з березня 2025 року, проживають окремо. З початку 2025 року, позивач разом з донькою переїхали з м. Балаклія, Харківської області до міста Буча, Київської області у зв`язку із наближенням бойових дій у зв`язку із повномасштабною агресією РФ проти України. Відповідачка, відмовилась від переїзду до Київської області, мотивуючи свою позицію неможливістю виїзду у зв`язку із наявністю батьків похилого віку, але разом з тим, відповідачка не заперечувала проти переїзду доньки з позивачем до іншої місцевості. Іноді відповідачка приїжджає до позивача та особисто до доньки, але це не впливає на поновлення стосунків. Весь час дитина проживає з батьком. 
Позивач є підприємцем та має постійний та достатній для виховання дитини. За місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується доданими до позовної заяви додатками. Має власне житло. Позивач вважає, що їх з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. 
На підставі зазначеного просив розірвати шлюб, зареєстрований 25 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 283. Малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків.
21.01.2026 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Косіло А.К. подав заяву про усунення недоліків, в якій, поміж іншого, залучив до участі у справі третю особу Виконавчий комітет Бучанської міської ради. Також подав уточнену позовну заяву, в якій просив розірвати шлюб, зареєстрований 25 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Позивач) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 283 та залишити малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати разом з батьком ОСОБА_1 та на його утриманні за адресою: АДРЕСА_1 де дитина і зареєстрована.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 22 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження по вказаній цивільній справі. 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
21.05.2026 року від представника Відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кінах Я.В. надійшла заява в якій вказано, що Відповідачка визнає позовні вимоги. На підставі цього просила розірвати шлюб, зареєстрований 25 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 283 та залишити малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати разом з батьком ОСОБА_1 та на його утриманні за адресою: АДРЕСА_1 де дитина і зареєстрована.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача ОСОБА_5 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. 
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 25 березня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що складено відповідний актовий запис №283, та повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 ».
Також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 28 листопада 2023 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідний актовий запис № 858.
За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України,кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Частиною третьою статті 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
У судовому засіданні встановлено, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.
Одночасно, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.
У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.
Оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.
Таким чином, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими.
Щодо вирішення позовних вимог про визначення місця мешкання дитини з позивачем, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав встановлено, що будинок АДРЕСА_2 на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 .
Також встановлено, що Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 12 січня 2026 року, у будинок АДРЕСА_2 розміщений на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, спальне місце, шафа для речей, місце для розвитку, іграшки. Стосунки, традиції сім`ї емоційні, доброзичливі.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.02.2025 року виданим Службою у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , житло розміщено на 1-2 повесі 2-х поверхового будинку, складається з 5-ти кімнат загальною площею 120 кв.м., умови проживання задовільні, в наявності всі необхідні меблі та побутова техніка, зроблено ремонт, комунікацію підключено. У Діани окрема кімната, обладнана побутовими меблями, у двох інших дітей є в наявності окремі ліжка, вдосталь місця для проведення дозвілля.
Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи – підприємця від 10.01.2025 року, встановлено, що дохід ОСОБА_1 за період 2024 року становив 4051781,00 грн.
Відповідно до медичної довідки Ірпінської міської поліклініки від 24.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 за медичною допомогою до лікаря-психіатра КНП «ІЦМЛ» КДП для дорослих не звертався. 
Згідно з Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ФОВА-004959696, ОСОБА_1 станом на 03.11.2025 до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.
Згідно довідки-характеристики виданої дільничною офіцером поліції сектору взаємодії з громадами відділення поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Медведською Дарією, ОСОБА_1 за місце проживання характеризується позитивно. У громадському житті міста участі не приймає. Під час спілкування з сусідами, скарг відносно останнього не надходило.
Також судом встановлено, що між ОСОБА_1 (далі - Замовник) та ОСОБА_8 (далі – Виконавець) укладено Договір з нянею про здійснення догляду за дитиною від 05 травня 2025 року, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послугу по догляду за дитиною Замовника ОСОБА_3 2023 року народження в якості няні. Вказаним Договором сторони погодили свої права та обов`язки, режим роботи, оплату праці та відповідальність сторін. Також сторонами підписано Додаток №1 до вказаного договору, в якому погодили режим дня дитини. 
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про участь у вихованні, утримання дитини та визначення місця проживання дитини від 15 січня 2026 року, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Королем Р.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 104, сторони досягли згоди щодо утримання та місця проживання спільної дитини, а також сплати аліментів на утримання дитини.
Частиною третьою ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до положень ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Також суд враховує вимоги статті 51 Конституції України, згідно якої кожному із подружжя гарантуються рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї, а також частину шосту статті 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).
Відповідно до положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Суд також враховує висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 15.01.2020 по справі №148/1555/17, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
При цьому суд враховує обставини життя батька, матері, неповнолітньої дитини, наявність житла у кожного з батьків, де створено належні умови для проживання дитини, наявність стабільного доходу та постійного місця роботи, характеристики сторін, відсутність відомостей про негативну поведінку батьків щодо дитини, та вважає, що кожен із батьків здатен забезпечити належні умови проживання та виховання дитини, право дитини на здоров`я.
Проте, суд при вирішенні цього спору має враховувати в першу чергу інтереси самої дитини і діяти так, щоб забезпечити її найкращі інтереси з урахуванням при оцінці віку дитини, її поглядів, індивідуальність, збереження сімейного оточення і підтримання відносин, піклування, захист і безпеку дитини, вразливе положення тощо, право дитини на здоров`я.
Враховуючи викладене, беручи до уваги малолітній вік, а також те, що дитина тривалий час проживає з позивачем у звичних для неї умовах, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, проживання матері окремо на окупованій території, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.
При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Враховуючи те, що позивачем у позовні заяві не заявлялося про стягнення судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося.
Керуючись ст.ст. 56,109,112 СК України, 12-13, 81, 141-142, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Виконавчий комітет Бучанської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 25 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 283.
Залишити малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати разом з батьком ОСОБА_1 та на його утриманні за адресою: АДРЕСА_1 де дитина і зареєстрована.
Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради, адреса: Київська обл., місто Буча, вулиця Енергетиків, будинок 12, ЄДРПОУ: 04360586.

Суддя:       Д.С. Кухленко