ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1493/26 Справа № 173/799/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Челюбєєв Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,-
Хомича А.М. (приймає участь в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Хомича А.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,-  ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року судом встановлено, що 09.02.2026 о 12:20 на автошляху О 040307 між населеним пунктом сел. Дніпровське та автошляхом Н-05, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «OPEL ASTRA» ДНЗ НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.
Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір.
Захисник Хомич А.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- під час відібрання у ОСОБА_1 зразків біологічного середовища, лікар зобов`язаний був відібрати додатково ще і 20 мл крові;
- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, в розумінні Інструкції №1452/735, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено без його участі.
В суді апеляційної інстанції захисник Хомич А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 07.03.2026 року; 
- висновком №54/1 від 11.02.2026 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (амфетамін);
- поясненнями ОСОБА_1 ;
- відеозаписом.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння проводиться у разі наявності у працівника поліції підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, зокрема за наявності відповідних ознак такого стану.
Порядок проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735.
Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ зазначеної Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров лише у випадку, якщо в особи неможливо відібрати зразки біологічних середовищ, передбачених пунктом 11 цього розділу.
Отже, положення Інструкції №1452/735 не встановлюють безумовного обов`язку лікаря здійснювати відбір крові у кожному випадку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Використання крові як об`єкта дослідження є альтернативним способом, який застосовується лише за неможливості відібрання інших біологічних зразків, визначених Інструкцією.
Таким чином, доводи про те, що лікар був зобов`язаний додатково відібрати у ОСОБА_1 20 мл крові, ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень Інструкції №1452/735 та не свідчать про порушення процедури проведення медичного огляду.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про неможливість відібрання у ОСОБА_1 інших зразків біологічного середовища чи про його клопотання щодо проведення додаткового дослідження крові. Так само відсутні дані про відмову медичного працівника у відібранні альтернативних зразків або про інші порушення порядку проведення огляду.
Посилання на відсутність належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними, оскільки висновок щодо стану сп`яніння складено уповноваженим медичним працівником відповідно до вимог Інструкції №1452/735, а наявні у справі докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином оцінив наявні докази та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Хомича А.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1  на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко