Справа № 727/2082/26 
Провадження № 2/727/1322/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: 
Головуючого-судді: Одовічен Я.В.
за участю секретаря Зінич О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати аліментів та від заборгованості по аліментам, - 

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати аліментів та від заборгованості по аліментам.
Посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 грудня 2015 року у справі №727/9263/15-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Крім того, з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 850 гривень щомісячно, починаючи з 26 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
У подальшому, сімейний стан матері дитини змінився. 07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Після укладення нового шлюбу відповідач разом із донькою ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_5 проживають у місті Одеса, де ведуть спільне сімейне господарство. 
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 березня 2022 року у справі №521/20637/20 було збільшено розмір аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1780 гривень щомісячно. Вказаним рішенням також передбачено подальшу індексацію аліментів з урахуванням індексу інфляції та визначено строк їх сплати - з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Вказував на те, що з урахуванням обставин сімейних правовідносин ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Так, у межах справи №521/3571/21 Малиновський районний суд міста Одеси 23 лютого 2022 року розглянув позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. За результатами розгляду справи рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2022 року позов ОСОБА_2 було задоволено, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлено батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2023 року рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2022 року залишено без змін.
Окрім того, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2022 року було задоволено заяву ОСОБА_5 про усиновлення дитини. Заінтересованими особами у справі виступали ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, а також відповідні органи державної реєстрації актів цивільного стану. Вказаним рішенням суду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було оголошено усиновлювачем малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внесено зміни до актового запису про народження дитини №2014 від 11 вересня 2012 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Зокрема, змінено прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », по батькові - з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », а у відомостях про батька записано ОСОБА_5 як батька дитини. Рішенням суду також було визначено порядок його виконання, відповідно до якого після набрання законної сили воно стало підставою для внесення відповідних змін органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що внаслідок позбавлення його батьківських прав та подальшого усиновлення дитини ОСОБА_4 іншою особою він втратив правовий зв`язок батьківства з дитиною. Таким чином, аліментний обов`язок позивача, який був безпосередньо заснований на факті його батьківства, припинився, оскільки виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини тягне припинення такого обов`язку відповідно до вимог сімейного законодавства. 
Однак, аліменти на користь ОСОБА_2 стягуються на підставі виконавчого листа №521/20637/20, виданого 03 травня 2022 року Малиновським районним судом міста Одеси, у межах виконавчого провадження №69244862.
З урахуванням зміни правового статусу дитини та припинення правового зв`язку батьківства між позивачем і дитиною, подальше стягнення аліментів та облік заборгованості за ними є безпідставними. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження №69244862, боржником у якому є ОСОБА_1 , станом на 29 жовтня 2025 року сукупний розмір заборгованості визначено у сумі 75 650 гривень. При цьому з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що нарахування аліментів здійснювалося, починаючи з квітня 2022 року: за квітень 2022 року аліменти були нараховані у розмірі 890 гривень, а вже з травня 2022 року - у збільшеному розмірі 1 780 гривень щомісячно. Саме за період з квітня 2022 року по жовтень 2025 року, за розрахунком державного виконавця, і сформувалася зазначена сума заборгованості. Водночас, необхідно врахувати істотні правові обставини, які безпосередньо впливають на обсяг та наявність аліментного обов`язку ОСОБА_1 , який остаточно втратив правовий зв`язок батьківства з дитиною. 
За таких обставин, аліментний обов`язок ОСОБА_1 міг існувати виключно до моменту усиновлення дитини, тобто до 30 листопада 2022 року. Відповідно, правомірним може вважатися нарахування аліментів лише за період з квітня 2022 року по листопад 2022 року включно, оскільки лише після набрання рішенням суду законної сили припиняється обов`язок зі сплати аліментів. Фактичний розмір аліментів за цей період становить: 890 гривень за квітень 2022 року та 1780 гривень щомісячно за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень і листопад 2022 року, що в сукупності складає 13 350 гривень. Нарахування аліментів та формування заборгованості після 30 листопада 2022 року є безпідставними, оскільки з моменту набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини іншим чоловіком її матері ОСОБА_1 був позбавлений статусу батька, а відтак і обов`язку утримувати дитину. З огляду на це, ОСОБА_1 підлягає звільненню не лише від подальшої сплати аліментів, а й від заборгованості за період після усиновлення дитини, тоді як можлива сума зобов`язань може обмежуватися виключно фактичним періодом до 30 листопада 2022 року.
Просив припинити з 01.11.2022 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1780 гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дати подання позовної заяви до суду. Також, просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що стягуються на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 15.03.2022 року №521/20637/20, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини з дня набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 01.11.2022 року про усиновлення дитини ОСОБА_5 , тобто з 01.11.2022 року, у сумі заборгованості по аліментах, нарахованої після цієї дати. 

Процесуальні дії у справі :

Ухвалою суду від 05.03.2026 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
02.06.2026 року у зв`язку з припиненням повноважень попереднього складу суду справу було прийнято до розгляду головуючим-суддею Одовічен Я.В. 

Позиції учасників справи у судовому засіданні:

Представник позивача у судове засідання не з`явилась. У поданій до суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомила.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Мотивувальна частина
Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Так, спір між сторонами виник у зв`язку з стягненням аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Судом установлено, що сторони з 26.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Від шлюбу у подружжя народилася донька: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 грудня 2015 року у справі №727/9263/15-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Крім того, з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з 26 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 березня 2022 року у справі №521/20637/20 було збільшено розмір аліментів на дитину ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1780 гривень, з подальшою індексацію аліментів з урахуванням індексу інфляції з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7-9). 
На виконання зазначеного рішення суду 03.05.2022 року було видано виконавчий лист №521/20637/20, який пред`явлено до виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с.6, 15-16).
У подальшому, рішенням Малиновського районного суду м.Одеса від 23.02.2022 року у справі №521/3571/21, яке набрало законної сили 20.06.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16-23). 
Окрім того, як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів з цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 04.06.2026 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_4 . Її батьками було зазначено: батько: ОСОБА_1 , мати: ОСОБА_3 . 
08.12.2022 року до актового запису про народження дитини було внесено зміни на підставі рішення про усиновлення дитини, ухваленого Малиновським районним судом м.Одеса у справі №521/12765/22 від 01.11.2022 року. Змінено відомості про дитину: прізвище: ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_7 ; по -батькові змінено: ОСОБА_8 на ОСОБА_9 . Крім того, змінено відомості про батька: з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 . 23.12.2022 року було видано нове свідоцтво про народження дитини (а.с.89-90).
Також, із дослідженого судом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Першим відділом ДВС у м.Чернівці Івано-Франківського МУЮ встановлено, що за період з жовтня 2022 року по жовтень 2025 року у боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження 69244862 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 75650 гривень (а.с.14-15). 

Мотиви та доводи, з яких виходив суд та застосовані норми права:
Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Позивач, звернувшись до суду з позовом, просив припинити з 01.11.2022 року стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що нараховані після 01.11.2022 року.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 179 СК України передбачано, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
У частині другій статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Аналогічний обов`язок закріплений у частині першій статті 180 СК України.
Відповідно до частини першої статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
За змістом частини другої статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.
Згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка.
З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина третя статті 232 СК України).
Частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.
Щодо тлумачення положень абзацу другого частини першої статті 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, Верховний Суд у постанові №522/5039/21 від 31.08.2022 року висловив правову позицію, відповідно до якої законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення. При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька.
Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною.
Відповідно, якщо усиновлювачем є жінка, збереження прав та обов`язків між дитиною та її матір`ю за походженням (біологічною матір`ю) виключається, але можуть бути збережені права та обов`язки між батьком та дитиною.
Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, враховуючи те, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі рішення суду від 01.11.2022 року була усиновлена ОСОБА_5 , а отже з моменту здійснення усиновлення, саме в останнього в силу закону виник обов`язок утримувати дитину, натомість особисті та майнові права і обов`язки між ОСОБА_1 та малолітньою ОСОБА_10 ( ОСОБА_4 ) припинені, у тому числі в частині обов`язку утримувати дитину до її повноліття.
Відомості про визнання недійсним або скасування усиновлення ОСОБА_10 у матеріалах справи відсутні та матір`ю дитини не спростовані.
Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
У даному спорі позивач як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, посилався на те, що дитина ОСОБА_4 , 26.08.2012 року на підставі рішення суду від 01.11.2022 року була усиновлена і він з цього часу втратив правовий зв`язок із нею, оскільки її батьком став усиновлювач ОСОБА_5 . 
Розглядаючи наведені доводи, суд зауважує, що аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а усиновлення дитини іншою особою, про яку були внесені відомості у якості батька до актового запису про її народження №2014, є правовою підставою для виникнення аліментних обов`язків в усиновлювача, що виключає наявність такого обов`язку в позивача.
Наслідком ухвалення судом рішення про усиновлення дитини іншою особою-батьком є, зокрема, відсутність у позивача з цього часу обов`язку утримання дітей, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.
Отже, наведена обставина є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась після усиновлення дитини.
Згідно із ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
При цьому, суд зазначає, що звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами не призведе до порушення якнайкращих інтересів дітей, оскільки рішенням Малиновського районного суду м.Одеса від 01.11.2022 року у справі № 521/12765/22 заяву ОСОБА_5 про усиновлення дитини було задоволено.
Згідно із ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
З огляду на зазначене, суд вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів та звільнення позивача від заборгованості за сплати аліментів.
Щодо пред`явленого позову до відповідача Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України суд зазначає наступне:
Так, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
За змістом ч.2 ст.48 ЦПК України відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд зауважує, що спір щодо права на утримання аліментів, звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів вирішується виключно в судовому порядку між платником та одержувачем аліментів. Орган державної виконавчої служби не має повноважень самостійно припиняти чи звільняти від сплати заборгованості з аліментів, оскільки він не є набувачем цих коштів.
Тому, відділ ДВС є неналежним відповідачем у справах за позовом платника про припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості зі сплати аліментів. Це також, пов`язано з тим, що виконавча служба лише забезпечує виконання рішення суду і розраховує суму боргу, тоді як сторонами у спорі щодо стягнення коштів є виключно батьки дитини.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що Перший відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України є неналежним відповідачем у спорі, а тому у задоволенні позовних вимог до цього відповідача слід відмовити. 

Щодо розподілу судових витрат
У частині шостій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Висновки суду за результатами розгляду справи
Враховуючи викладене, виходячи з того, що позивачем доведено факт порушення його прав, тому приходить до переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.197, 207, 231, 232, 237, 273 Сімейного кодексу України; ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати аліментів та від заборгованості по аліментам - задовольнити частково.
Припинити з 02.12.2022 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), мешканки АДРЕСА_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1780 гривень щомісячно, які стягуються на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 15.03.2022 року №521/20637/20.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користьОСОБА_2  наутримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим листом №521/20637/20, виданим 03.05.2022 року Малиновським районним судом м.Одеса, що утворилась з 02.12.2022 року по день набрання даним рішенням суду законної сили.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    Одовічен Я.В.