Справа № 366/4116/25
Провадження № 2/366/585/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мовчана В.В., за участю секретаря судового засідання Іванової І.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом  ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
1)Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурс» 
2)Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзернопром- Іванків» 
про розірвання договору оренди землі

Представники учасників справи: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» (далі – відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзернопром - Іванків» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – 2) про розірвання договору оренди землі.
Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю розірвання договору оренди землі від 09.11.2015 з кадастровим номером 3222084200:01:008:0011, площею 4,4844 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Розважівської сільської ради Вишгородського району Київської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Мовчана В.В.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 18.03.2026.
12.03.2026 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» 12.03.2026 до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
17.03.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18.03.2026 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на 29.04.2026.
29.04.2026 розгляд справи було відкладено на 04.06.2026.
03.06.2026 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, обґрунтоване необхідністю отримання інформації щодо обстеження земельної ділянки позивача.
У судовому засіданні 04.06.2026 у задоволенні клопотання відмовлено та відкладено розгляд справи на 18.06.2026.
У судове засідання 18.06.2026 з`явилася представник позивача, яка просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача участь у судовому засіданні взяв в режимі відеоконференції та заперечував проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222084200:01:008:0011, площею 4,4844 га, яка розташована на території Розважівської сільської ради, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 873511, виданим на підставі розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 11.02.2009 № 171.
09.11.2015 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзернопром-Іванків» було укладено Договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 4,4844 га з кадастровим номером 3222084200:01:008:0011, яка розташована на території Розважівської сільської ради за межами населених пунктів. Договір укладено на 14 років з моменту державної реєстрації права оренди.
Згідно з умовами договору, орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,001 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.
26.12.2017 між ОСОБА_1 та новим орендарем — Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» було укладено додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі від 09.11.2015, якою було змінено орендаря земельної ділянки, а також внесено інші зміни до Договору.
Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» від 19.01.2026 № 19/01-7, заборгованість по виплаті орендної плати перед ОСОБА_1 становить 5 271,65 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічне положення закріплене в ч. 1 Закону України «Про оренду землі».
Відповідно до п.п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. 
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. 
Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. 
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. 
Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. 
Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.
Розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 ЗУ «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплачував орендну плату, внаслідок чого виникла заборгованість, і цей факт відповідачем не оспорюється, а оплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивач як власник земельної ділянки не отримала того, на що вона розраховувала за наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельних ділянок, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України та умови договору, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому.
Суд встановив, що відповідачем умови договору оренди землі належним чином не виконуються, орендна плата не сплачується, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у визначений договором строк.
Щодо твердження представника відповідача про неможливість використання земельної ділянки позивача як такої, що зазнала впливу збройної агресії російської федерації, та наявності непереборної сили, суд зазначає таке.
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. 
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосування розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі або є економічно невигідним. 
Викладене узгоджується з висновками, викладеними в п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20.
Крім посилань відповідача на тимчасову окупацію території у 2022 році та на відсутність проведення обстеження земельної ділянки на наявність вибухонебезпечних предметів до 2026 року, належних та допустимих доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість використання спірної земельної ділянки та, як наслідок, неможливість виконання обов`язку щодо сплати орендної плати, суду не надано.
Зокрема, відповідачем не подано доказів включення спірної земельної ділянки до переліку територій, забруднених вибухонебезпечними предметами, актів обстеження, висновків уповноважених органів, рішень про заборону її використання, сертифікатів про форс-мажорні обставини, виданих Торгово-промисловою палатою України, або інших документів, які б свідчили про існування обставин непереборної сили, що унеможливлювали виконання зобов`язань за договором оренди.
Відповідно до статей 526, 610, 611 Цивільного кодексу України та статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, а систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі.
Сам по собі факт перебування території в тимчасовій окупації у 2022 році не звільняє відповідача від виконання договірних зобов`язань у наступні роки та не є безумовною підставою для невнесення орендної плати, оскільки відповідач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними обставинами та неможливістю виконання обов`язку зі сплати орендної плати.
При цьому, сплата орендної плати є самостійним обов`язком орендаря, який не ставиться у залежність від фактичного використання земельної ділянки чи отримання прибутку від її використання. Неможливість або утруднення господарської діяльності не припиняє обов`язку зі сплати орендної плати, якщо інше не встановлено законом або договором.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо наявності поважних причин несплати орендної плати є необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому не спростовують встановленого факту систематичного порушення ним умов договору оренди землі.
Враховуючи, що систематична несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору та відповідно до Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та розірвання договору оренди землі.
Крім того, відповідач був вправі скористатися передбаченими законом механізмами захисту своїх прав, зокрема звернутися до орендодавця з пропозицією про внесення змін до договору, зменшення розміру орендної плати, відстрочення її сплати або врегулювання спірних правовідносин в інший спосіб, однак доказів вчинення таких дій матеріали справи не містять, що також свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.
Факт несплати орендної плати за договором не заперечується самим представником відповідача. Проте його посилання на форс-мажорні обставини як причину неможливості сплатити позивачеві орендну плату за користування земельною ділянкою суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, а тому у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вказаному розмірі.
Керуючись статтями 4, 12, 76, 137, 141, 258, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзернопром-Іванків» про розірвання договору оренди землі – задовольнити.
2.Розірвати Договір оренди, укладений 09.11.2015 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзернопром-Іванків» щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 4,4844 га, кадастровий номер 3222084200:01:008:0011, яка розташована на території Розважівської сільської ради за межами населених пунктів, з урахування Додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди від 09.11.2015.
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» (ідентифікаційний код 41102844, адреса: вул. Шевченка, 39, с. Радчиці, Коростенського району, Житомирської області).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресур» (ідентифікаційний код 24650576, адреса: вул. Шевченка, 39, с. Радчиці, Коростенського району, Житомирської області).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзернопром-Іванків» (ідентифікаційний код 35585176, адреса: вул. Шевченка, 39, с. Радчиці, Коростенського району, Житомирської області).

Повний текст рішення складено 25.06.2026

Суддя Віталій МОВЧАН