ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2026 р. справа № 300/779/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 29.01.2026 № 194 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ".
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 30.01.2026 № 49о/с "По особовому складу";
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформлене листом "Про результати розгляду рапорта" № 2389-2026 від 05.01.2026, яким ОСОБА_1 було відмовлено у звільненні із служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області звільнити ОСОБА_1 із служби в поліції за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.12.2025 згідно з поданим рапортом від 17.12.2025;
зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні при звільненні із служби в поліції за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію") на дату звільнення 30.12.2025 виплати - одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" з розрахунку передбаченого пунктом 6 розділу VIII цього Порядку, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток розраховану з грошового забезпечення на день звільнення, з урахуванням раніше здійснених виплат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області безпідставно притягнуло ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 1 наказу № 194 від 29.01.2026 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ”. Так, представник позивача зазначив, що наказ № 194 від 29.01.2026 прийнятий на підставі висновку службового розслідування, відповідно до якого позивач вчинив дисциплінарний проступок, що виразилось у відмові від виконання наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск, однак відповідач залишив поза увагою об`єктивні обставини щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_1 , які позивач озвучив одразу після оголошення наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск та зазначив в своїх поясненнях під час проведення службового розслідування. Окрім цього, на думку представника позивача, ГУНП в Івано-Франківській області безпідставно відмовило ОСОБА_1 у задоволенні його рапорта від 17.12.2025 про звільненні із служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025, оскільки позивач вказав причини свого рішення про звільнення та долучив до вказаного рапорта підтверджуючі документи таких причин. За вказаних обставин, представник позивача вважає протиправними накази Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 29.01.2026 № 194 та від 30.01.2026 № 49о/с, просить їх скасувати та зобов`язати відповідача звільнити ОСОБА_1 із служби в поліції за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.12.2025 згідно з поданим рапортом від 17.12.2025.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
02.03.2026 Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області звернулося до суду через систему "Електронний суд" з заявою від 02.03.2026, відповідно до якої, посилаючись на приписи статей 122, 123 КАС України, частини 4 статті 31 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" № 2337-VIII, відповідач просить залишити позов без розгляду в частині: визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформлене листом "Про результати розгляду рапорта" № 2389-2026 від 05.01.2026, яким ОСОБА_1 було відмовлено у звільненні із служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025; зобов`язання Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області звільнити ОСОБА_1 із служби в поліції за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.12.2025 згідно з поданим рапортом від 17.12.2025; зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні при звільненні із служби в поліції за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію") на дату звільнення 30.12.2025 виплати - одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" з розрахунку передбаченого пунктом 6 розділу VIII цього Порядку, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток розраховану з грошового забезпечення на день звільнення, з урахуванням раніше здійснених виплат (т. 1, а.с. 93-104).
03.03.2026 до суду надійшло заперечення представника позивача на заяву відповідача про залишення позову без розгляду, відповідно до якої представник позивача заперечив доводи відповідача, просив відмовити в задоволенні заяви (т. 1, а.с. 105-108).
03.03.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 02.03.2026 на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав на те, що виконання наказів прямих керівників, передбачено посадовою інструкцією інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області, посаду якого займав ОСОБА_1 . Представник відповідача вказав, що позивач відмовився виконати наказ від 14.01.2026 № 18о/с дск про відрядження для виконання бойових завдань. При цьому, суть та зміст зачитаного 14.01.2026 наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск, позивачу була зрозуміла. Водночас, станом на 14.01.2026 ОСОБА_1 на лікарняному не перебував, до моменту ознайомлення з наказом не висловлював будь-яких причин, які б унеможливлювали виконувати накази. Так, дисциплінарною комісією було проведено повне та неупереджене службове розслідування, внаслідок якого встановлено наявність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку. Так, позивач надав дисциплінарній комісії довідку № 379/НПп від 27.05.2025, згідно якої ОСОБА_1 придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді за графою ІІІ. При цьому, дисциплінарною комісією враховано, що порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , допущено під час дії на території України правового режиму воєнного стану, що, на переконання дисциплінарної комісії фактично обтяжує відповідальність поліцейських. При цьому, дисциплінарний проступок, який вчинив ОСОБА_1 , на думку представника відповідача, є співмірним із видом дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Водночас, вибір дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень ГУ НП України в Івано-Франківській області. Щодо відмови відповідача в задоволенні рапорта позивача від 17.12.2025 про звільнення за власним бажанням, то ці доводи не стосуються дисциплінарного провадження. За вказаних обставин представник відповідач вважає правомірними накази від 29.01.2026 № 194 та від 30.01.2026 № 49о/с (т. 1, а.с. 109-136).
До відзиву від 02.03.2026 на позовну заяву представник відповідача долучив копії матеріалів службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області Антошківим В.М. (т. 1, а.с. 137-211).
Ухвалою від 04.03.2026 відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про залишення позову без розгляду в частині у справі № 300/779/26.
04.03.2026 Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області звернулося до суду через систему "Електронний суд" з заявою, відповідно до якої, посилаючись на приписи статей 122, 123 КАС України, відповідач просив залишити позов без розгляду в частині: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформленого листом "Про результати розгляду рапорта" № 2389-2026 від 05.01.2026, яким ОСОБА_1 було відмовлено у звільненні із служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025; зобов`язання Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області звільнити ОСОБА_1 із служби в поліції за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.12.2025 згідно з поданим рапортом від 17.12.2025; зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні при звільненні із служби в поліції за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію") на дату звільнення 30.12.2025 виплати - одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" з розрахунку передбаченого пунктом 6 розділу VIII цього Порядку, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток розраховану з грошового забезпечення на день звільнення, з урахуванням раніше здійснених виплат (т. 1, а.с. 216-228).
05.03.2026 до суду надійшло заперечення позивача на заяву відповідача, відповідно до якої позивач заперечує доводи відповідача, просить відмовити в задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 04.03.2026 про залишення частини позовних вимог без розгляду. У випадку задоволення заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду - визнати причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині окремих позовних вимог поважними та поновити процесуальний строк звернення до суду (т. 1, а.с. 229-232).
06.03.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 06.03.2026 на відзив, в якій представник відповідача заперечила щодо доводів відповідача, викладених у відзиві. Так, представник позивача зазначила, що у разі незгоди відповідача на звільнення ОСОБА_1 за його власним бажанням з 30.12.2025, то Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області було зобов`язане визначити дату звільнення позивача не пізніше тьох місяців з дати отримання рапорта. Окрім цього, відповідач залишив поза увагою медичні рекомендації лікаря після проведеного хірургічного втручання щодо обмеження фізичних навантажень ОСОБА_1 строком на два тижні, що фактично виключало можливість виконати наказ від 14.01.2026 № 18о/с дск про відрядження для виконання бойових завдань (т. 2, а.с. 1-21).
18.03.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло заперечення Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області від 18.03.2026 на відповідь на відзив. Так, представник відповідача зазначив, що станом на 14.01.2026 позивач не перебував на лікарняному, був допущений до служби з 13.01.2026, приступив до виконання службових обов`язків, був ознайомлений із посадовою інструкцією та фактично перебував на службі. Отже, сам позивач своїми ж діями підтвердив наявність можливості проходження служби, що об`єктивно спростовує його ж твердження про неможливість виконання наказу взагалі. Окрім цього, питання розгляду рапорту про звільнення та питання притягнення до дисциплінарної відповідальності є різними за своєю правовою природою управлінськими рішеннями. Розгляд рапорту від 17.12.2025 та лист №2389-2026 від 05.01.2026 жодним чином не легітимізують відмову поліцейського від виконання наказу, доведеного у встановленому порядку. До моменту припинення служби поліцейський зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та накази керівництва незалежно від того, чи подав він рапорт про звільнення, чи ні (т. 2, а.с. 22-29).
Ухвалою від 01.05.2026 відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області від 04.03.2026 про залишення позову без розгляду в частині у справі № 300/779/26.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 з 15.03.2013 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 в Національній поліції України. З 10.09.2025 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області.
Згідно довідки Маріупольського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області від 12.02.2025 № 1352 ОСОБА_1 в період з 16.01.2015 по 16.02.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в м. Маріуполь Донецької області (т. 1, а.с. 43).
Відповідно до довідки ГУНП в Івано-Франківській області від 06.08.2018 № 110/108/39-2018 позивач в період з 30.05.2018 по 02.08.2018 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях (т. 1, а.с. 44).
Згідно довідки ГУНП в Івано-Франківській області від 27.11.2024 № 756/108/04/12-2024 ОСОБА_1 в період з 28.10.2024 по 27.11.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у Ковельському районі Волинської області та прилеглих пунктах (т. 1, а.с. 46).
Відповідно до довідки ГУНП в Івано-Франківській області від 11.12.2025 № А068/108/12-2025 ОСОБА_1 в період з 01.04.2022 по 03.08.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи на території Запорізької та Сумської областей (т. 1, а.с. 45).
Під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, 30.07.2022 позивач отримав вибухову травму, що підтверджується довідкою Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 27.05.2025 № 379/НПп, згідно якої ОСОБА_1 придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді за графою ІІІ, протипоказані види служб і робіт зі значним фізичним та психоемоційним навантаженням (т. 1, а.с. 47).
В період з 04.08.2025 по 12.01.2026 ОСОБА_1 перебував на лікарняному (т. 1, а.с. 178-179).
04.11.2025 КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради проведено оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 , за результатом якого прийнято рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 1854/25/2442/Р від 04.11.2025, згідно якого з 16.10.2025 встановлено третю групу інвалідності. Захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. З 27.05.2025 встановлено 35% втрати професійної працездатності (т. 1, а.с. 49-51).
15.12.2025 позивач отримав посвідчення серії НОМЕР_1 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни (т. 1, а.с. 52).
17.12.2025 ОСОБА_1 подав на ім`я начальника ГУНП в Івано-Франківській області рапорт, в якому просив звільнити його з лав Національної поліції на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 30.12.2025, оскільки стан здоров`я позивача погіршується, про що свідчать листки непрацездатності від 25.08.2025 по час подання цього рапорта, що унеможливлює виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в подальшому та потребує в майбутньому лікування і реабілітації. Також в рапорті від 17.12.2025 позивач просив звернути увагу на встановленому йому третю групу інвалідності та наявність посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. До рапорта від 17.12.2025 долучено копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 1854/25/2442/Р від 04.11.2025 та посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 від 15.12.2025 (т. 1, а.с. 48-52).
Листом № 2389-2026 від 05.01.2026 ГУНП в Івано-Франківській області повідомило позивача про результати розгляду рапорта від 17.12.2025. Так, відповідач вказав на пункт 68 розділу VІІ (Звільнення зі служби) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, згідно якого особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. Виходячи з наведеного, рапорт ОСОБА_1 від 17.12.2025 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025 не задоволено. Запропоновано позивачу пройти медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи для оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку в цілях визначення придатності до служби в поліції, відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 (т. 1, а.с. 53).
12.01.2026 ОСОБА_1 подав на ім`я начальника ГУНП в Івано-Франківській області рапорт, в якому просив звільнити його з лав Національної поліції на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». В рапорті від 12.01.2026 позивач зазначив, що ознайомився із відповіддю на свій попередній рапорт від 17.12.2025 та вказав, що не потребує проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи для оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку в цілях визначення придатності до служби в поліції, оскільки підставою для звільнення є власне бажання (т. 1, а.с. 54).
Листом № 19070-2026 від 27.01.2026 ГУНП в Івано-Франківській області повідомило позивача про результати розгляду рапорта від 12.01.2026. Так, відповідач вказав на пункт 68 розділу VІІ (Звільнення зі служби) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, згідно якого особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. Виходячи з наведеного, рапорт ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням не задоволено (т. 1, а.с. 55).
12.01.2026 позивачу закрито лікарняний листок, 13.01.2026 ОСОБА_1 приступив до виконання своїх посадових обов`язків після ознайомлення з посадовою інструкцією інспектора взводу роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області (т. 1, а.с. 57-60).
В книзі виходу на роботу містяться записи про перебування позивача 14.01.2026 з 08:30 год. до 18:20 год. на роботі (т. 1, а.с. 61-62).
14.01.2026 близько 17:30 год. в приміщенні БПОП (с) м. Івано-Франківськ старшим інспектором відділення кадрового та документального забезпечення БПОП (с) та в присутності т.в.о. командира БПОП (с), працівників УГІ ГУНП в Івано-Франківській області інспектору взводу № 1 роти № 1 БПОП (с) ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 доведено вимоги наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск «Про відрядження поліцейського ГУНП в Івано-Франківській області», відповідно до якого позивач мав бути направлений для виконання бойових завдань у складі сил та засобів УВ «Схід» до Донецької області. Після доведення вимог наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск, ОСОБА_1 доповів, що зміст наказу йому зрозумілий, однак виконувати його неготовий за станом здоров`я та з інших причин. 
Цього ж дня 14.01.2026 позивач подав на ім`я начальника ГУНП в Івано-Франківській області рапорт, в якому зазначив про ознайомлення з наказом від 14.01.2026 № 18о/с дск, зміст якого позивачу зрозумілий, однак зважаючи ті обставини, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, потребує постійного лікування і спостереження з боку лікарів, про що свідчать листки непрацездатності. Окрім цього, позивач вказав на рекомендації лікаря-хірурга про обмеження навантажень на два тижні у зв`язку з проведеною операцією 30.12.2025. До рапорта додано копії медичних документів (т. 1, а.с. 63).
Факти доведення наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск та відмови від його виконання ОСОБА_1 зафіксовано на відео працівниками УГІ ГУНП в Івано-Франківській області, копія якого міститься в матеріалах справи.
Наказом ГУНП України в Івано-Франківській області №128 від 21.01.2026 призначено проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 
26.01.2026 позивач надав пояснення в межах проведеного службового розслідування (т. 1, а.с. 64).
Згідно висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 від 29.01.2026, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 розділу ІІІ, ч. 1 ст. 64, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України “Про Національну поліцію” від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п. 1, 2, 4, 6, 13 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (т. 1, а.с. 191-207).
Наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 29.01.2026 № 194 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 », згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1, а.с. 208). 
Наказом ГУНП по особовому складу від 30.01.2026 № 49 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.01.2026 (т. 1, а.с. 77).
Вважаючи протиправними накази Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 29.01.2026 № 194 та від 30.01.2026 № 49о/с, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить скасувати вищевказані накази та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформлене листом "Про результати розгляду рапорта" № 2389-2026 від 05.01.2026, яким ОСОБА_1 було відмовлено у звільненні із служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області звільнити ОСОБА_1 із служби в поліції за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.12.2025 згідно з поданим рапортом від 17.12.2025, зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні при звільненні із служби в поліції за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію") на дату звільнення 30.12.2025 виплати - одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" з розрахунку передбаченого пунктом 6 розділу VIII цього Порядку, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток розраховану з грошового забезпечення на день звільнення, з урахуванням раніше здійснених виплат.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі – Закон № 580-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 1 вказаного Закону № 580-VІІІ Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону № 580-VІІІ визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами у країни, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону № 580-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону № 580-VІІІ.
Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
При цьому, порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводи до приниження авторитету органів поліції та унеможливлюе подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбача зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VІІІ).
Так, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна – це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини друга - четверта статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Як встановлено судом, наказом ГУНП України в Івано-Франківській області №128 від 21.01.2026 призначено проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 .
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
29.01.2026 дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 , в якому зазначено, що інформацію, що стала підставою для призначення службового розслідування, вважати такою, що підтвердилась.
Так, дисциплінарна комісія дійшла висновку про умисне невиконання ОСОБА_1 наказу ГУНП Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск, що свідчить про порушення позивачем вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 розділу ІІІ, ч. 1 ст. 64, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України “Про Національну поліцію” від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п. 1, 2, 4, 6, 13 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (т. 1, а.с. 191-207).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 580-VІІІ завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Обов`язки керівника щодо підлеглих регламентовані статтею 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.
Порядок віддання (видання) наказу визначено статтею 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно якої:
1. Наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
2. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.
3. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
4. Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.
5. Віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється.
6. Керівник відповідає за відданий (виданий) наказ, результати його виконання, відповідність його закону.
7. Наказ, відданий (виданий) з порушенням вимог закону або з перевищенням повноважень, є недійсним та підлягає скасуванню прямим керівником.
Виконання наказу регламентовано статтею 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно якої:
1. Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
2. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
3. У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.
4. Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.
5. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
6. Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
Водночас, статтею 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено випадки відсутності можливості виконати наказ та алгоритм дій поліцейського в таких випадках, а саме: поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання наказу і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Згідно висновку службового розслідування від 29.01.2026 дисциплінарна комісія дійшла висновку про допущене ОСОБА_1 таке порушення як умисне невиконання наказу ГУНП Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск «Про відрядження поліцейського ГУНП в Івано-Франківській області», відповідно до якого позивач мав бути направлений для виконання бойових завдань у складі сил та засобів УВ «Схід» до Донецької області.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує факт ознайомлення із змістом наказу ГУНП Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск.
Процес доведення до відома позивача змісту наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск зафіксовано на відеозаписі, копія якого міститься в матеріалах справи.
Так, згідно вказаного відеозапису, після доведення вимог наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск ОСОБА_1 доповів, що зміст наказу йому зрозумілий, однак виконувати його неготовий за станом здоров`я та з інших причин. При цьому, позивач озвучив, що потребує постійного лікування і спостереження з боку лікарів, він не може носити засоби захисту (бронежелет), а тому не може бути обтяженням для своїх колег під час виконання бойових завдань у відрядженні.
Після цього, позивач власним підписом засвідчив факт ознайомлення з наказом від 14.01.2026 № 18о/с.
Цього ж дня 14.01.2026 позивач подав на ім`я начальника ГУНП в Івано-Франківській області рапорт, в якому зазначив про ознайомлення з наказом від 14.01.2026 № 18о/с дск, зміст якого позивачу зрозумілий, однак зважаючи ті обставини, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, потребує постійного лікування і спостереження з боку лікарів, про що свідчать листки непрацездатності. Окрім цього, позивач вказав на рекомендації лікаря-хірурга про обмеження навантажень на два тижні у зв`язку з проведеною операцією 30.12.2025. До рапорта додано копії медичних документів (т. 1, а.с. 63).
Про вказані обставини, які перешкоджають виконати наказ від 14.01.2026 № 18о/с дск, позивач зазначив 26.01.2026 в своїх поясненнях, наданих в межах проведеного службового розслідування. В таких поясненнях від 26.01.2026 ОСОБА_1 додатково зазначив, що особи з інвалідністю ІІІ групи не підлягають примусовій мобілізації та направленню в зону бойових дій згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації» та постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, що унеможливлює відрядження позивача без його згоди. Примусове направлення ОСОБА_1 є порушенням права на відстрочку та його соціальний захист. З огляду на вищевказане, позивач просив задовольнити його рапорт про звільнення за власним бажанням (т. 1, а.с. 64).
Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 послався на неготовність до виконання наказу від 14.01.2026 № 18о/с дск виключно через наявність обґрунтованих причин, що об`єктивно були перешкодами до виконання наказу, як передбачено частиною другою статті 5 Дисциплінарного статуту.
При цьому, ще до оголошення вимог наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск, позивач неодноразово повідомляв керівництво ГУНП в Івано-Франківській області про стан свого здоров`я у встановленому порядку, що підтверджується рапортами про звільнення зі служби за власним бажанням від 17.12.2025 та від 14.01.2026.
Так, в розпорядженні ГУНП в Івано-Франківській області були медичні документи, які підтверджують стан здоров`я ОСОБА_1 : довідка Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднаня МВС України по Івано-Франківській області» від 27.05.2025 № 379/НПп, згідно якої ОСОБА_1 придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді за графою ІІІ, протипоказані види служб і робіт зі значним фізичним та психоемоційним навантаженням (т. 1, а.с. 47); рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Городенківська банатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради № 1854/25/2442/Р від 04.11.2025, згідно якого з 16.10.2025 встановлено третю групу інвалідності. Захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. З 27.05.2025 встановлено 35% втрати професійної працездатності (т. 1, а.с. 49-51); листки непрацездатності за період з 04.08.2025 по 12.01.2026 (т. 1, а.с. 178-179).
Окрім цього, за результатами медичного огляду позивача лікарем-хірургом 06.01.2026 в ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області», 30.12.2025 ОСОБА_1 проведено оперативне втручання. Рекомендації лікаря: обмеження навантаження на 2 тижні (т. 1, а.с. 56).
Що стосується доводів відповідача про те, що ОСОБА_1 є придатним до проходження служби в поліції згідно довідки № 379/НПп від 27.05.2025, виданої Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Івано-Франківській області», то суд вказує на таке.
Згідно довідки Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 27.05.2025 № 379/НПп, ОСОБА_1 придатний до служби в поліції. Водночас, така довідка містить застереження: непридатний до служби на посаді за графою ІІІ.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що підпунктом 3 пункту 4 розділу IV наказу МВС від 23.07.2025 № 501 «Про затвердження Змін до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.07.2025 за № 1130/44536 (дата набрання чинності - 02.09.2025), відносно громадян України, які претендують на посади поліцейських у підрозділах поліції особливого призначення, які відповідно до затверджених штатів Національної поліції України віднесені до стрілецьких, відповідно до категорії «Поліцейські» застосовуються графи IV Переліку захворювань».
Суд звертає увагу на те, що такі зміни стосуються розділу IV Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, яким регламентовано проведення лікарської експертизи щодо кандидатів на службу в поліції.
Проведення лікарської експертизи щодо поліцейських визначено іншим розділом Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, а саме V.
В спірному випадку, ОСОБА_1 був діючим поліцейським, а не кандидатом на службу в поліції, а тому лікарська експертиза щодо позивача проводилась за нормами розділу V Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС «Проведення лікарської експертизи щодо поліцейських», а не розділу V Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС «Проведення лікарської експертизи щодо кандидатів на службу в поліції».
Окрім цього, відповідач залишив поза увагою застереження, які містяться в довідці Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднаня МВС України по Івано-Франківській області» від 27.05.2025 № 379/НПп. Так, окрім інформації про непридатність ОСОБА_1 до служби на посаді за графою ІІІ, позивачу також протипоказані види служб і робіт зі значним фізичним та психоемоційним навантаженням (т. 1, а.с. 47).
Вищевказані обставин щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , підтверджені відповідними медичними документами, які неодноразово були доведені до відома відповідача, а тому слугували об`єктивними та вагомими підставами для невиконання наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 14.01.2026 № 18о/с дск, відповідно до якого позивач мав бути направлений для виконання бойових завдань у складі сил та засобів УВ «Схід» до Донецької області.
Враховуючи встановлені судом обставини цієї справи та вказані норми матеріального права, які врегульовують спірні відносини, з огляду на викладені судом вище мотиви їх застосування, суд дійшов висновку, що накази Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 29.01.2026 № 194 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 » та від 30.01.2026 № 49 о/с про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 31.01.2026 є протиправними, а тому підлягають скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Враховуючи те, що позивача згідно наказу 30.01.2026 № 49 о/с звільнено з посади інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) з 31.01.2026, то згідно вимог частини першої статті 235 КЗпП України ОСОБА_1 належить поновити на вказаній посаді з 01.02.2026.
Щодо позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформлене листом "Про результати розгляду рапорта" № 2389-2026 від 05.01.2026, яким ОСОБА_1 було відмовлено у звільненні із служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025, та зобов`язання відповідача звільнити позивача із служби в поліції за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.12.2025 згідно з поданим рапортом від 17.12.2025, то суд вказує на таке.
Порядок і підстави звільнення зі служби в поліції регламентовано статтею 77 Закону № 580-VІІІ. Так, відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: за власним бажанням.
Згідно з частиною другою статті 77 Закону № 580-VІІІ днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Згідно з пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114), яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним.
Згідно із підпунктом "ж" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Також пунктом 8 Положення № 114 передбачено, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема: за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Пунктом 68 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
У межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.
Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Отже, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника поліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку є правомірною у випадку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення.
Подібну правову позицію висловлював Верховний Суд у постановах від 12 серпня 2019 року у справі №810/3376/16, від 05 вересня 2019 року у справі №820/5844/16, від 22 жовтня 2019 року у справі №804/4997/17, від 22 листопада 2019 року у справі №813/740/17, від 20 грудня 2019 року у справі №826/375/17, від 05 лютого 2020 року у справі №819/744/16, від 20 травня 2020 року у справі №804/868/16, від 30 вересня 2020 року у справі №826/16621/17, від 14 січня 2021 року у справі №822/1093/18, від 09 лютого 2021 року у справі №826/10404/16, від 23 червня 2021 року у справі №813/740/17, від 11 серпня 2021 року у справі №826/7075/16, які по суті основуються на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 червня 2014 року у справі №21-241а14.
Такі висновки також підтверджені Верховним Судом в постановах від 10 травня 2024 року у справі № 120/5487/20-а та від 26 січня 2026 року у справі № 420/4800/22.
В спірному випадку, 17.12.2025 ОСОБА_1 подав на ім`я начальника ГУНП в Івано-Франківській області рапорт, в якому просив звільнити його з лав Національної поліції на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 30.12.2025, оскільки стан здоров`я позивача погіршується, про що свідчать листки непрацездатності від 25.08.2025 по час подання цього рапорта, що унеможливлює виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в подальшому та потребує в майбутньому лікування і реабілітації. Також в рапорті від 17.12.2025 позивач просив звернути увагу на встановленому йому третю групу інвалідності та наявність посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. До рапорта від 17.12.2025 долучено копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 1854/25/2442/Р від 04.11.2025 та посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 від 15.12.2025 (т. 1, а.с. 48-52).
Листом № 2389-2026 від 05.01.2026 ГУНП в Івано-Франківській області повідомило позивача про результати розгляду рапорта від 17.12.2025. Так, відповідач вказав на пункт 68 розділу VІІ (Звільнення зі служби) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, згідно якого особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. Виходячи з наведеного, рапорт ОСОБА_1 від 17.12.2025 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 30.12.2025 не задоволено. Запропоновано позивачу пройти медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи для оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку в цілях визначення придатності до служби в поліції, відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 (т. 1, а.с. 53).
З огляду на зміст листа № 2389-2026 від 05.01.2026 ГУНП в Івано-Франківській області фактично відмовило в задоволенні рапорта позивача від 17.12.2025 через непогодження із визначеною ОСОБА_1 датою звільнення - 30.12.2025. При цьому, будь-яких інших зауважень щодо рапорта від 17.12.2026 відповідач не висловив. 
Зважаючи на те, що позивач та відповідач фактично не досягли згоди щодо дати звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням, а тому в ГУНП в Івано-Франківській області відсутній обов`язок для звільнення позивача саме з 30.12.2025, як просив ОСОБА_1 в рапорті від 17.12.2026 та просить в позовних вимогах.
При цьому, норми чинного законодавства не містять імперативної вказівки звільняти поліцейських зі служби в поліції за власним бажанням у випадку зазначення у рапорті конкретної дати звільнення.
Водночас, суд звертає увагу на поданий 12.01.2026 ОСОБА_1 на ім`я начальнкиа ГУНП в Івано-Франківській області рапорт, в якому просив звільнити його з лав Національної поліції на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». В рапорті від 12.01.2026 позивач зазначив, що ознайомився із відповіддю на свій попередній рапорт від 17.12.2025 та вказав, що не потребує проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи для оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку в цілях визначення придатності до служби в поліції, оскільки підставою для звільнення є власне бажання (т. 1, а.с. 54).
Листом № 19070-2026 від 27.01.2026 ГУНП в Івано-Франківській області повідомило позивача про результати розгляду рапорта від 12.01.2026. Так, відповідач вказав на пункт 68 розділу VІІ (Звільнення зі служби) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, згідно якого особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. Виходячи з наведеного, рапорт ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням не задоволено (т. 1, а.с. 55).
З огляду на зміст рапорта від 12.01.2026 про звільнення за власним бажанням, в такому рапорті ОСОБА_1 уже не зазначав бажаної для нього дати звільнення, а тому, за загальним правилом пункту 68 Положення № 114 звільнення позивача мало відбутися в межах трьох місяців з дня подання рапорта від 12.01.2026 про звільнення. При цьому, пункт 68 Положення № 114 містить єдину імперативну умову такого звільнення - не пізніше трьох місяців з дня подання рапорта, тобто визначено крайню (максимально можливу) дату закінчення такого строку для звільнення.
Натомість, листом № 19070-2026 від 27.01.2026 ГУНП в Івано-Франківській області відмовило в задоволенні рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, фактично вказавши лише зміст пункту 68 Положення № 114, який регламентує строк звільнення за власним бажанням. Будь-яких підстав для відмови в задоволенні рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, лист № 19070-2026 від 27.01.2026 не містить.
Суд звертає увагу на те, що вирішення питання щодо звільнення поліцейського зі служби у поліції за власним бажанням у строк, коротший ніж три місяці, має вирішуватися безпосередньо керівництвом уповноваженого органу, що відноситься до виключної компетенції та дискреції відповідного суб`єкта владних повноважень.
В спірному випадку, відсутня можливість виникнення будь-яких зауваження щодо строку звільнення ОСОБА_1 за результатом розгляду рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026, оскільки такий рапорт не містить дати звільнення, а тому прерогатива визначення такої дати належить ГУНП в Івано-Франківській області, яке зобов`язане звільнити ОСОБА_1 не пізніше трьох місяців з дня подання рапорта від 12.01.2026 або до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 такого трьохмісячного строку за умови досягнення домовленості між позивачем та відповідачем.
Щодо способу захисту порушеного права позивача внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, то суд зазначає таке.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд враховує, що дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. 
Суд наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства, Закону № 580-VІІІ та Положення № 114, чітко передбачено повноваження ГУНП в Івано-Франківській області щодо розгляду рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та визначення дати такого звільнення, відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
При обранні способу захисту порушеного права особи, суд не вправі перебирати на себе компетенцію такого суб`єкта владних повноважень, та досліджувати обставини, які не досліджувалися (або неналежно досліджувалися), чи не були предметом його оцінки. 
З огляду на викладене, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача внаслідок протиправної відмови в задоволенні рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУНП в Івано-Франківській області повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та за результатами його розгляду прийняти рішення, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Щодо позову в частині вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні при звільненні із служби в поліції за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію") на дату звільнення 30.12.2025 виплати - одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" з розрахунку передбаченого пунктом 6 розділу VIII цього Порядку, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток розраховану з грошового забезпечення на день звільнення, з урахуванням раніше здійснених виплат, то суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.
Нарахування та виплата одноразової грошової допомоги та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток пов`язані з такою подією як звільнення зі служби, оскільки їхній розрахунок здійснюється з грошового забезпечення на день звільнення.
В спірному випадку, суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 з 01.02.2026 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області. Водночас, розгляд рапорта ОСОБА_1 від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та визначення дати такого звільнення, відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому під час звільнення позивача та розрахунку всіх виплат ОСОБА_1 , які пов`язані з таким звільненням, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошової допомоги та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток, як передчасних.
Підсумовуючи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
В спірному випадку, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області відноситься до справ про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, а тому позивач звільнений від сплати судового збору за розгляд цієї справи в суді.
Окрім цього, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.12.2025 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни (т. 1, а.с. 52).
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 29.01.2026 № 194 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ».
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 30.01.2026 № 49о/с "По особовому складу" про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 01.02.2026.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 40108798, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 12.01.2026 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та за результатами його розгляду прийняти рішення, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.