ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 608/1053/26 пров. № А/857/27109/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суду у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сала П.І., 
суддів Димарчук Т.М., Москаля Р.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в апеляційному порядку адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
за апеляційною скаргою представника позивача, адвоката Рубаняк Таїси Раджівни, на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2026 року (головуючий суддя Яковець Н.В.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) через свого представника - адвоката Рубаняк Таїсу Раджівну (далі - представник позивача), звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 19.03.2026 № 1798 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 і з дотриманням вимог чинного законодавства уточнив облікові дані щодо себе. Зокрема, відповідно до витягу, сформованого у застосунку "Резерв+", датою уточнення даних є 05.07.2024. З моменту уточнення облікових даних та по цей час жодні дані позивач не змінював, а отже, обов`язку повторно чи додатково їх уточнювати у нього немає. Разом з тим, під час користування мобільним застосунком "Резерв+" позивач виявив інформацію про порушення ним правил військового обліку. З метою з`ясування обставин та підстав внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів такої інформації, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому 16.03.2026 повідомили про те, що він порушив правила військового обліку, а саме без поважних причин не прибув за повісткою № 6423043 до ТЦК та СП, після чого його намагалися незаконно мобілізувати. Позивач пояснив, що на момент надіслання йому повістки перебував з матір`ю на плановому лікуванні за кордоном, а саме у місті Андернах, Німеччина. 
У позовній заяві наголошується, що копія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення позивачу не вручалася, також він не повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже, позивач був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи, надавати докази чи пояснення щодо своєї невинуватості, користуватися правничою допомогою. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Відтак, як вважає представник позивача, оскаржувана постанова винесена із суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закриттю за відсутністю події та складу правопорушення.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 було видано розпорядження від 18.01.2026 № 4/150, яким Заліщицькій міській раді визначено завдання здійснити оповіщення військовозобов`язаних згідно із списком про їх виклик до ТЦК та СП на 09:00 год 02.02.2026. На виконання цього розпорядження органом місцевого самоврядування надано акт оповіщення військовозобов`язаних та інші документи, відповідно до яких позивачу направлено рекомендованим поштовим відправленням повістку за № 6423043 про прибуття до ТЦК та СП, яка була повернута без вручення у зв`язку з відсутністю адресата. Таким чином, не прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не надавши пояснень щодо поважності причин свого неприбуття за належним чином оформленою повісткою, позивач допустив порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що і було винесено оскаржувану постанову.
Відповідач звертає увагу, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний протокол від 16.03.2026 № 51, у якому позивач особистими підписами засвідчив, що йому роз`яснено суть інкримінованого порушення, повідомлено його права та поінформовано про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення на 19.03.2026. Крім того, позивач власноручно надав пояснення до протоколу по суті допущеного порушення. Копія протоколу видана позивачу під підпис. Разом з тим, оскільки позивач на розгляд справи не з`явився, постанова була винесена за його відсутності та направлена засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу позивача. Позивач виявив бажання додатково отримати копію постанови, з`явившись особисто 27.03.2026, копія постанови була йому надана. Отже, процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності дотримано, а на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення за вчинене правопорушення.
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 16.04.2026 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту з`ясування істотних для справи обставин та відсутність доказів на підтвердження наявності у діях позивача складу правопорушення. 
Вказує на те, що позивач вчасно (05.07.2024) оновив свої облікові дані як військовозобов`язаний і такі його дані відтоді не змінювалися. Крім того, позивач ніколи не порушував правил військового обліку та з літа 2024 року користується правом на відстрочку як особа, яка зайнята постійним доглядом за своєю хворою матір`єю. Тому мета виклику позивача до ТЦК та СП є незрозумілою та сумнівною.
Щодо суті правопорушення, то представник позивача зауважує, що позивачу ніхто не повідомляв про повістку про виклик до ТЦК та СП, жодне повідомлення від поштового оператора йому не надходило, також він не відмовлявся від отримання повістки. Будь-яких доказів про порушення позивачем правил військового обліку матеріали справи не містять.
У свою чергу, відповідач, на думку скаржника, штучно створив умови, за яких позивач не мав можливості брати участь у розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210- КУпАП, та користуватися правничою допомогою під час розгляду справи та доводи свою невинуватість.
Додатково просить врахувати, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/ реєстрами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що однак не перешкоджає перегляду судового рішення відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2026 апеляційний розгляд справи призначено в судовому засіданні на 25.06.2026 з викликом учасників справи.
Належно повідомлені сторони у судове засідання не з`явилися, заяв (клопотань) про відкладення апеляційного розгляду справи через причини, які можуть визнаватися поважними не подали.
Водночас від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Апеляційну скаргу просить повністю задовольнити.
За приписами ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Норма аналогічного змісту міститься у ч. 3 ст. 268 КАС України, якою встановлено особливості повідомлення учасників справи в окремих категоріях термінових адміністративних справ, зокрема передбачених статтею 286 КАС України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене та враховуючи можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
При цьому суд застосовує положення ч. 3 ст. 243 КАС України щодо строків складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступного. 
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою для цього став виявлений відповідачем факт порушення правил військового обліку, а саме не з`явлення за повісткою до ТЦК та СП за відсутності поважних причин.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами, встановленими статтею 259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону.
Згідно з визначенням, наведеним у Законі України "Про оборону України", особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Отже, на дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:
- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву), на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку);
- виконують покладені на них завдання у взаємодії з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також з органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, навчальними частинами (центрами), установами, організаціями, вищими військовими навчальними закладами та військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти Збройних Сил та інших військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронними та розвідувальними органами, державними органами спеціального призначення з правоохоронними функціями, громадськими організаціями;
- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; 
- забезпечують захист цілісності бази Реєстру, його апаратного та програмного забезпечення, достовірності даних Реєстру, захист від несанкціонованого доступу, незаконного використання, копіювання, спотворення, знищення даних Реєстру, безпеку персональних даних відповідно до Законів України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", "Про захист інформації в інформаційно комунікаційних системах", "Про захист персональних даних" та міжнародних договорів у сфері захисту інформації, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 
- звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, КУпАП, тощо.
В силу приписів Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до вимог абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
За нормами пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі 4-го відділу було видано розпорядження від 18.01.2026 № 4/150, яким Заліщицькій міській раді надано завдання здійснити оповіщення військовозобов`язаних (згідно із списком, в тому числі позивача), про необхідність прибуття до ТЦК та СП на 09:00 год 02.02.2026, для уточнення даних. 
З метою виконання зазначеного розпорядження на адресу позивача (відповідно до наявних облікових даних) рекомендованим поштовим відправленням надіслано повістку № 6423043. Така повістка була повернута без вручення та з відміткою про неможливість вручення адресату у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.
Отже, з огляду на проаналізовані вище норми чинного законодавства, вважається, що позивача належним чином оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем військового обліку для уточнення даних. Водночас, оскільки позивач не прибув за такою повісткою без поважних причин, тим самим він допустив порушення вимог законодавства.
Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Оскаржуваною постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.03.2026, за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що в умовах воєнного стану позивач допустив порушення правил військового обліку, а саме без поважних причин не прибув за повісткою № 6423043 до ТЦК та СП, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
При вирішенні справи суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи представника позивача про порушення прав ОСОБА_1 внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення без його участі.
До відзиву на позовну заяву додано протокол від 16.03.2026 № 51, у якому позивач особистими підписами засвідчив, що йому роз`яснено суть порушення, повідомлено його права, а також поінформовано про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14:45 год 19.03.2026. Водночас другий примірник протоколу вручено позивачу під підпис.
Отже, позивач був обізнаний з датою, часом та місцем розгляду справи та йому було забезпечено можливість реалізації своїх прав як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі можливість надати документи, які б підтверджували факт його неприбуття за повісткою з поважних причин, що, у свою чергу, виключало б адміністративну відповідальність. 
Крім того, суд першої інстанції слушно взяв до уваги власноручні письмові пояснення ОСОБА_1 у протоколі, згідно з якими позивач не з`явився за повісткою 02.02.2026, оскільки з вересня 2025 року по 14 березня 2026 року перебував за кордоном разом з матір`ю - особою з інвалідністю. При цьому у поясненнях позивач визнав, що в лютому 2026 року йому телефонував інспектор поліції з цього приводу і запитував, де він перебуває, на що позивач пояснив обставини неможливості прибуття за повісткою через відсутність за місцем проживання у зв`язку з необхідністю лікування матері, запевнивши, що усі підтверджуючі документи будуть надані додатково.
Утім, як видно з матеріалів справи, зазначені документи позивач не подав ані відповідачу у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення, ані до суду під час розгляду цієї адміністративної справи.
Щодо довідки КНП "Заліщицька ЦМЛ" Заліщицької міської ради № 01.5-03/512 від 26.03.2025, яка долучена до позовної заяви, то суд першої інстанції правильно зауважив, що така підтверджує перебування матері позивача на стаціонарному лікуванні з 16.03.2026, однак не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення та не доводить його ж пояснення щодо причин неможливості прибуття до ТЦК та СП за повісткою. 
Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність у позивача обов`язку з`явитися до ТЦК та СП з мотивів наявності у нього права на відстрочку від призову та попереднього (вчасного) оновлення військово-облікових даних.
За нормами чинного законодавства військовозобов`язані повинні з`являтися за викликом ТЦК та СП у строки, зазначені у відповідних документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках). При цьому закон не встановлює жодних винятків чи додаткових умов для звільнення військовозобов`язаного від обов`язку явки у разі належного вручення повістки.
Право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (ст. 23 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію") регулює виключно питання звільнення особи від безпосереднього призову на військову службу. Наявність такого права не звільняє військовозобов`язаного від виконання військового обов`язку в частині дотримання правил військового обліку, зокрема, щодо явки за викликом 
ІНФОРМАЦІЯ_6 , як орган військового управління, наділений законними повноваженнями викликати військовозобов`язаних осіб для уточнення облікових даних, перевірки підстав для надання відстрочки, а також для здійснення інших заходів з метою ведення Єдиного державного реєстру. Суб`єктивна оцінка військовозобов`язаним доцільності чи правомірності мети його виклику до ТЦК та СП не звільняє особу від обов`язку виконання вимог закону щодо явки за повісткою.
Єдиною правомірною підставою для неприбуття особи за належним чином врученою повісткою є наявність поважних причин, перелік яких є вичерпним, за умови їх належного документального підтвердження та своєчасного повідомлення ТЦК та СП.
З огляду на те, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів існування об`єктивних поважних причин для неприбуття у визначений у повістці час, сам факт самостійного трактування військовозобов`язаним норм закону як таких, що звільняють його від явки, не свідчить про відсутність у його діях складу правопорушення та не може бути підставою для уникнення встановленої законом відповідальності.
Крім того, колегія суддів вважає неспроможними посилання апелянта на примітку до статей 210, 210-1 КУпАП з огляду на таке.
Зазначена норма звільняє від відповідальності за неповідомлення (неоновлення) персональних даних у разі, якщо держатель Реєстру має можливість отримати їх автоматично через електронну взаємодію з іншими державними базами даних.
Проте предметом розгляду у цій справі є невиконання обов`язку щодо особистої явки військовозобов`язаного за належним чином врученою повісткою (викликом), що становить самостійний склад правопорушення.
Факт фізичного прибуття громадянина до ТЦК та СП за своєю суттю не є анкетними чи персональними даними, які можуть бути отримані в автоматизованому режимі шляхом інформаційного обміну між державними реєстрами.
Наявність у державних базах даних відомостей про особу не нівелює передбачений законодавством обов`язок з`явитися за викликом ТЦК та СП, а тому положення примітки до статей 210, 210-1 КУпАП до цих правовідносин застосуванню не підлягають.
Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не вказують на наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної постанови від 19.03.2026 № 1798.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведені вище мотиви, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судові витрати не розподіляються, оскільки рішення суду першої інстанції не змінюється.
Керуючись ст.ст. 139, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2026 року у справі № 608/1053/26 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач	 	П. І. Сало 	
судді	 	Т. М. Димарчук 	
 	 	Р. М. Москаль  	
Повне судове рішення складено 29.06.26