ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ОКРЕМА ДУМКА

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/1059/17 (909/356/25)	

Судді Західного апеляційного господарського суду Желіка М.Б., 
викладена щодо постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026, ухваленої за результатами розгляду

апеляційної скарги 
ОСОБА_1 (вх. №01-05/3860/25 від 29.12.2025),
ОСОБА_2 (вх.№01-05/3875/25 від 29.12.2025),
ОСОБА_3 (вх. №01-05/3876/25 від 29.12.2025),
поданої адвокатом Шайком Сергієм Валерійовичем,
апеляційної скарги 
ОСОБА_4 (вх.№01-05/3896/25 від 30.12.2025), 
ОСОБА_5 (вх. №01-05/3939/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_6 (вх. №01-05/3940/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_7 (вх. №01-05/3936/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_8 (вх. №01-05/3935/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_9 (вх. №01-05/3934/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_10 (вх. №01-05/3933/25 від 30.12.2025), 
ОСОБА_11 (вх. №01-05/3938/25 від 30.12.2025),
поданої адвокатом Лігінович Наталією Степанівною,
та апеляційної скарги 
ОСОБА_12 б/н від 13.01.2026 (вх. №01-05/144/26 від 14.01.2026), поданої адвокатом Панченком Романом Васильовичем,
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 (повне рішення складено 10.12.2025, суддя Неверовська Л.М.)
у справі №909/1059/17 (909/356/25)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Флексіс»;
до відповідача 1: ОСОБА_4 ; 
відповідача 2: ОСОБА_5 ; 
відповідача 3: ОСОБА_6 ; 
відповідача 4: ОСОБА_7 ;
відповідача 5: ОСОБА_8 ; 
відповідача 6: ОСОБА_9 ; 
відповідача 7: ОСОБА_10 ; 
відповідача 8: ОСОБА_11 ; 
відповідача 9: ОСОБА_1 ; 
відповідача 10: ОСОБА_2 ; 
відповідача 11: ОСОБА_3 ; 
відповідача 12: ОСОБА_13 ;
відповідача 13: ОСОБА_12 ,
про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338131699,85 грн за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів та солідарне стягнення з відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» 338131699,85 грн.
в межах справи №909/1059/17 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект»

Відповідно до ст.34 ГПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені при обговоренні під час ухвалення судового рішення. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Щодо ухваленої за результатами розгляду апеляційних скарг постанови суддя Західного апеляційного господарського суду ОСОБА_14 висловив окрему думку, суть якої полягає в такому:

Рішенням Господарського суду Львівської області 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25), що розглядалась в межах справи №909/1059/17 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект», задоволено позовні вимоги кредитора боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338131699,85 грн за зобов`язаннями ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів та солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» 338131699,85 грн - задоволено; покладено субсидіарну відповідальність у розмірі 338 131 699,85 грн. за зобов`язаннями ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на: - відповідача 1 ОСОБА_4 ; - відповідача 2 ОСОБА_5 ; - відповідача 3 ОСОБА_6 ; - відповідача 4 ОСОБА_7 ; - відповідача 5 ОСОБА_8 ; - відповідача 6 ОСОБА_9 ; - відповідача 7 ОСОБА_10 ; - відповідача 8 ОСОБА_11 ; - відповідача 9 ОСОБА_1 ; - відповідача 10 ОСОБА_2 ; - відповідача 11 ОСОБА_3 ; - відповідача 12 ОСОБА_13 ; - відповідача 13 ОСОБА_12 ; стягнуто солідарно з відповідачів грошові кошти у розмірі 338 131 699,85 грн. на користь ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект».
Задовольняючи позовні вимоги, суд погодився з позивачем про наявність у цьому конкретному випадку всіх складових елементів цивільного правопорушення з доведення до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» відносно відповідачів, а також щодо відсутності доказів на підтвердження добросовісної поведінки вказаних осіб у вчинених ними діях, економічної доцільності, добросовісності та розумності цих дій, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 у справі №909/1059/17 (909/356/25) ухвалено вимоги апеляційних скарг задовольнити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338 131 699,85 грн за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів та солідарне стягнення з відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» 338 131 699,85 грн – відмовити, здійснено розподіл судового збору, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25).
Апеляційний суд, ухвалюючи постанову, встановивши на підставі оцінки наявних справі доказів, дійшов висновку про те, що у спірному випадку позивач не довів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме розміру субсидіарної відповідальності (об`єкта) та причинно-наслідкового зв`язку між діями та бездіяльністю відповідачів і доведенням боржника до банкрутства (об`єктивної сторони).
При цьому, було враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.01.2024 у справі №910/6614/20, від 24.01.2024 у справі №28/29-б-43/212-2012, від 06.02.2024 у справі №05-5-43/1913-49/272-2012, згідно з якими кожна дія або бездіяльність, які стали причиною неплатоспроможності боржника, а також особи, причетні до такої дії (бездіяльності) мають визначатися окремо.
Також було враховано необхідність встановлення усіх елементів складу цивільного правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної сторони та суб`єктивної сторони) щодо кожного з відповідачів (осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності) та неподільність завданої шкоди щодо кожної з цих осіб.
Не погоджуюся з зазначеними висновками в тому, що виходячи із конкретних фактичних обставин цього спору, а саме враховуючи, що обставини, які спричинили банкрутство ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (отримання кредиту та використання кредитних коштів не за цільовим призначенням), виникли у 2011 році (тобто 15 років тому), ліквідаційну процедуру впроваджено у 2017 році за ініціативою боржника в порядку ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у зв`язку з недостатністю вартості майна юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, для задоволення вимог кредиторів), зважаючи, що арбітражного керуючого Новика Є.М. призначено для виконання повноважень у справі про банкрутство ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» у 2023 році, ліквідатор та позивач (кредитор) зібрали та проаналізували документи, які вдалось отримати шляхом здійснення заходів ліквідаційної процедури. 
За результатами здійсненого аналізу виписок по банківських рахунках боржника та відомостей, розміщених у відкритих джерелах інформації – в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших інформаційних ресурсів в мережі Інтернет, було встановлено суб`єктів субсидіарної відповідальності – учасників та посадових осіб боржника, а також інших осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони могли мати вплив на управлінські рішення боржника та на подальший рух виведених активів, та визначено 13 відповідачів.
Саме відповідачі, зважаючи на презумпцію вини заподіювача шкоди в цивільному праві (ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України), мали обов`язок довести відсутність в їхніх діях і бездіяльності умислу на доведення боржника до банкрутства та обґрунтувати з наданням підтверджуючих документів добросовісність та економічну доцільність своїх дій.
Так, при поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
Водночас, зі змісту частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Висновок щодо застосування частини другої статті 1166 ЦК України та презумпції вини заподіювача шкоди міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18.
Спростування вини є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто відповідача у спорі про відшкодування шкоди, в тому числі у спорі про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на осіб, винних у доведенні боржника до банкрутства.
При цьому, покладення на відповідачів субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь боржника відшкодування в сумі різниці між сумою вимог кредиторів та ліквідаційною масою, разом з тим, умови притягнення осіб до солідарної відповідальності не передбачають необхідності доведення одночасності вчинення всіх відповідних протиправних дій всіма відповідачами.
У постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі №910/11202/22 викладено висновок, згідно з яким покладення на позивача обов`язку доведення правильності формування кола осіб, відповідальних за завдання збитків банку, у кожний окремий період часу, розміру та підстав відповідальності свідчить про застосування завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Вказаний висновок підлягає застосуванню і до спірних правовідносин.
Виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди, а відтак саме відповідачі мають доводити суду відсутність вини, тобто вжиття ними всіх можливих заходів і вчинення дій для запобігання банкрутству боржника (засновники і посадові особи) чи свою добросовісність і непричетність до виведення майна боржника (інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії).
Враховуючи наведене, вважаю, що необхідно було за наслідками апеляційного перегляду рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) апеляційні скарги відповідачів задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів, а саме стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» суму вимог кредиторів, зменшену на суму розміру вимог кредиторів, щодо яких апеляційним судом було встановлено факт їх припинення як юридичних осіб.

Головуючий суддя Желік М.Б.