Справа № 758/9573/24 
Категорія 35 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року
Подільський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Будзан Л.Д.,
за участі секретаря судового засідання - Костогриз В.О.,
представника позивача - Іванчихіна С.І.,
представника відповідача - ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного провадження із повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі належним чином не здійснюють оплату таких послуг, у зв`язку з чим, перед позивачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та теплової енергії, яка складається із: заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги із централізованого опалення в сумі 25 255 грн 65 коп; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1 299 грн 75 коп; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 48 922 грн 22 коп.; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 000 грн 25 коп.; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 52 711 грн 68 коп.; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 22 873 грн 66 коп.; заборгованості з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 969 грн 23 коп.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 421 грн 18 коп; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 512 грн 54 коп; витрат, пов`язаних з отримання інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 43 грн 00 коп. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежну сплату відповідачами коштів за надані позивачем послуги, останній, вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену заборгованість із відповідачів в примусовому порядку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2024, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.
Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 02.08.2024, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27.08.2024, здійснено перехід від розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
В серпні 2024 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що нею не акцептовано договір про надання послуг позивачем; заявлений до стягнення розмір боргу належними доказами не доведено, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути прийнятий до уваги, оскільки, достатнім чином не підтверджує відповідні розрахунки. Крім того, позивачем не доведено належне надання послуг в спірний період, в зв`язку з чим відсутні підстави для їх оплати відповідачем.
У вересні 2024 від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування шкоди.
У вересні 2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем правомірно подано позов із дотриманням вимог закону, надані позивачем розрахунки містять дані про щомісячні нарахування та дані про оплату, а відтак заявлені до стягнення суми є доведеними. Крім того, позивач є законним правонаступником ПАТ «Київенерго», тому вправі вимагати сплату коштів за надані послуги до 01.05.2018.
У вересні 2024 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона вказувала, що відповідач більшість пунктів відзиву на позов проігнорував, а тому наявні підстави для розгляду зустрічних позовних вимог.
У вересні 2024 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення на позов, в яких представник позивач вказує, що будинок АДРЕСА_2 оснащений будинковим засобом обліку теплової енергії з діапазоном розповсюдження на всі квартири будинку, а тому він обліковує витрати теплової енергії витраченої на потреби централізованого опалення та постачання гарячої води. До січня 2024 нарахування за опалення мешканцям цього будинку проводилось відповідно до показників будинкового засобу обліку теплової енергії, який належним чином встановлений на системі централізованого опалення будинку. В квартирі відповідача відсутній індивідуальний засіб обліку теплової енергії. Всі нарахування мешканцям будинку здійснювались у відповідності до затвердженого порядку та методик, а відтак твердження відповідача про неналежне нарахування коштів за послуги є хибними. Крім того, відповідно до даних програмного комплексу для проведення розрахунків за послуги в квартирі відповідачів облік споживання гарячої води до вересня 2019 року здійснювався індивідуальним засобом обліку гарячої води. Однак, в з в`язку з ненаданням показників індивідуального засобу обліку гарячої води нарахування плати за отриману послугу по цій квартирі здійснювались по середньодобовому споживанню. У вересні 2019 року в зв`язку з відсутністю інформації щодо дати останньої повірки індивідуальний засіб обліку гарячої води було знято з обліку в програмному комплексі для проведення розрахунків за послуги, та проводилось нарахування плати за отриману послуги з постачання гарячої води, відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В лютому 2020 року індивідуальний засіб обліку гарячої води було відновлено на обліку у позивача та здійснено перерахунок нарахувань за гарячу воду за період з травня 2019 року по січень 2020 року включно. З лютого 2020 року в зв`язку з ненаданням показників індивідуального засобу обліку гарячої води нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води по цій квартирі здійснюються по середньодобовому споживанню. Наведене свідчить про належне нарахування коштів за надані послуги та безпідставність заперечень відповідача.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.11.2024 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування шкоди до спільного розгляду з первісним позовом.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.05.2025, заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Будзан Л.Д. визнано необґрунтованим, та передано справу для вирішення відводу у відповідності до ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.05.2025, у задоволенні заяви відповідача про відвід головуючого судді Будзан Л.Д. від розгляду цивільної справи № 758/9573/24 відмовлено.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові та додаткових поясненнях підстав.
Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві та поясненнях на позов, а також просив застосувати до позовних вимог строки позовної давності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав, та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено Договір про відступлення права вимоги №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.
Відповідно до інформацій про задекларовано/зареєстроване місце проживання від 02.08.2024, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Доказів фактичного не проживання в зазначеній квартирі, зокрема, відповідача ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, та стороною відповідачів в ході розгляду справи суду надано не було.
Отже, сукупність наявних у справі доказів свідчать про те, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, які надавав позивач, та доказів зворотному матеріали справи не містять.
Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року.
Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик».
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, Постановою КМУ №1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» від 11 грудня 2019 року та Постановою КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ були оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Пунктом 4 типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.
Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем.
Доказів того, що відповідачі у встановленому законом порядку від послуг із централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року від послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, відмовились суду не надано, як і не надано достатніх доказів на підтвердження надання послуг не в повному обсязі.
Посилання сторони відповідача на те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі, суд відхиляє, оскільки, особи, які зареєстровані за вказаною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак, останні, зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги. 
Крім того, відсутні докази відмови відповідача ОСОБА_2 від отримання послуг, зокрема, звернення, останнього, до позивача із заявою про його не проживання у квартирі у спірний період, а також відсутні докази того, що обидва відповідачі звертались до позивача із відповідними заявами, в яких вказували, що вони бажають припинити отримання житлово-комунальних послуг, а тому підстави для звільнення відповідачів від оплати житлово-комунальних послуг відсутні.
Сукупність наявних у справі доказів вказує на те, що відповідачі зареєстровані у зазначеній вище квартирі, а тому є споживачами наданих позивачем послуг у вказаній квартирі.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17, провадження № 61-22435св18.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Також частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.
Однак, відповідачі, в порушення вимог договору та вимог законодавства, своєчасно не оплачували спожиті послуги, які надавалися позивачем в результаті чого утворилася заборгованість, яка складається із: заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги із централізованого опалення в сумі 25 255 грн 65 коп; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1 299 грн 75 коп; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 48 922 грн 22 коп.; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 000 грн 25 коп.; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 52 711 грн 68 коп.; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 22 873 грн 66 коп.; заборгованості з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 969 грн 23 коп.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 421 грн 18 коп; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 512 грн 54 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості, які були надані стороною позивача.
Стороною відповідачів зазначені розрахунки заборгованості достатніми доказами спростовані не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань по сплаті коштів за послуги позивача.
Твердження сторони відповідачів про невірні та помилкові розрахунки позивача по нарахуванню коштів за послуги, суд до уваги не приймає, оскільки, ці посилання достатніми та належними доказами не доведені, а надані стороною відповідачів документи в їх сукупності достеменно це не підтверджують.
Однак, в ході розгляду справи представником відповідача ОСОБА_1 заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності.
Перевіряючи обґрунтованість заявленого клопотання, суд приймає до уваги те, що відповідно до частин 3 і 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини 1 та 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, а тому перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Вказаний висновок, щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року №1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.
Статтею 58 Конституції України, та статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Отже, з 02 квітня 2020 року визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності продовжений.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України скасовано карантин.
Водночас, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, який скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану.
Тобто, після застосування загальної позовної давності, періодом нарахування та стягнення заборгованості за послуги надані позивачем є період із 1 квітня 2017 року.
Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що позивачем в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 25 255 грн 65 коп, а також про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання в сумі 1 299 грн 75 коп, пропущено строки позовної давності, а тому суд дійшов висновку, що стягненню підлягають суми заборгованості за період з квітня 2017 року по травень 2018 року, виходячи з наступного розрахунку:
- за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі: 10 829 грн 79 коп. (25 255 грн 65 коп. (сума боргу станом на травень 2018 року) - 14 425 грн 86 коп. (сума боргу станом на квітень 2017 року).
- за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі: - 927 грн 32 коп (1 299 грн 75 коп (сума боргу станом на травень 2018 року) - 2 227 грн 07 коп (сума боргу станом на квітень 2017 року).
Враховуючи те, що сума нарахованих коштів за послуги з централізованого постачання гарячої води станом на квітень 2017 року (2 227 грн 07 коп), та яка охоплюється періодом застосування строків позовної давності перевищує суму заявленої до стягнення суми заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання (1 299 грн 75 коп), а за наслідками віднімання ця сума є нижчою нуля, а відтак з огляду на необхідність застосування до вказаних позовних вимог строків позовної давності відсутні підстави для стягнення із відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання в сумі 1 299 грн 75 коп.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення за період до 01.05.2018 підлягають частковому задоволенню, та із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення з квітня 2017 по травень 2018 року в сумі 10 829 грн 79 коп., а в іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 слід відмовити.
Інші складові заборгованості були сформовані в межах загальної позовної давності, а тому наявні підстави для її стягнення із відповідачів на користь позивача.
Суд відмічає, що інші наведені стороною відповідача доводи в обґрунтування заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги в частині нарахованої заборгованості, починаючи із квітня 2017 року заявлені позивачем в межах строків позовної давності, заперечення сторони відповідача не є такими, з якими закон пов`язує можливість звільнення відповідачів від сплати коштів за отримані послуги, а відтак суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 48 922 грн 22 коп.; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 000 грн 25 коп.; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 52 711 грн 68 коп.; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 22 873 грн 66 коп.; заборгованості з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 969 грн 23 коп.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 421 грн 18 коп; заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 512 грн 54 коп., є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, а також з огляду на наявність підстав для застосування судом строків позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 21420 від 18.07.2024 позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн.
Крім того, позивачем було сплачено витрати, пов`язані із отримання витягу з Державного реєстру речових прав в сумі 43 грн. 
Із урахуванням наведеного, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог (90,35 %), із відповідачів на користь позивача в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір і витрати, пов`язані із отриманням витягу з реєстру в загальному розмірі 2 774 грн 66 коп., тобто по 1 387 грн 33 коп. з кожного.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 2-5,11-13, 141, 196, 223, 258, 259, 263, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. 512, 514, 526, 525, 610, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 147 240 (сто сорок сім тисяч двісті сорок) грн 55 коп., з яких: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги із централізованого опалення в сумі 10 829 грн 79 коп; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 48 922 грн 22 коп.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 000 грн 25 коп.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 52 711 грн 68 коп.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 22 873 грн 66 коп.; заборгованість з плати за абонентського обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 969 грн 23 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 421 грн 18 коп; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 512 грн 54 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 судовий збір та витрати, пов`язані із отриманням витягу з реєстру в загальному розмірі 2 774 грн 66 коп., тобто по 1 387 (одна тисяча триста вісімдесят сім) грн 33 коп. з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: площа Івана Франка, буд. 5, м. Київ;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Херсон Херсонської області, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено 15.06.2026.

Суддя         Л.Д. Будзан