ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/9139/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - позивач, ГУ ПФУ у Львівській області) до Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» (далі - відповідач, ТзДВ «Бориславський ЕЛМЗ») із вимогою стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за грудень 2025 року - березень 2026 року в сумі 99973,80 грн на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач зареєстрований в управлінні як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За відповідачем обліковується заборгованість із відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з грудня 2025 року по березень 2026 року, а саме: згідно зі Списком №1 - 28251,18 грн та згідно зі Списком №2 - 71722,62 грн, а всього - 99973,80 грн. Понесених позивачем витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідач у строк, визначений пунктом 6.7 Інструкції, самостійно не відшкодував, що і зумовило утворення заборгованості, про стягнення якої звернувся позивач.
Ухвалою судді від 11.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 11.05.2026 та копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.
Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив таке.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.
Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (далі - список №1);
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах (далі - список №2).
Згідно з пунктом 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004, відтак обов`язок покривати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених за списком №1, діє починаючи з 2004 року. Пунктом 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV також передбачено збереження порядку покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що існував до набрання чинності цим Законом.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено главою 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1).
Відповідно до пунктів 6.4, 6.5 Інструкції №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Згідно з пунктом 6.7 Інструкції №21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави, для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства (пункт 6.8 Інструкції №21-1).
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено на органи Пенсійного фонду, а відповідач - підприємство, зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат у розмірах, визначених позивачем. Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. При цьому відшкодуванню підлягають саме фактичні витрати, здійснені Пенсійним фондом із виплати та доставки пільгових пенсій.
Аналогічна за змістом правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №813/1375/17, від 29.09.2020 у справі №820/1957/18 та від 15.05.2024 у справі №640/31886/20. Зокрема, у постанові від 15.05.2024 у справі №640/31886/20 Верховний Суд виснував, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат за відповідний період, складені у визначеному Інструкцією №21-1 порядку, а обов`язок щодо повного відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-IV, покладено саме на підприємство, працівникам якого призначено пенсії на пільгових умовах.
Як встановлено судом, ТзДВ «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» (код ЄДРПОУ 00136863) зареєстроване як юридична особа за адресою: пров. Губицький, 1, м. Борислав, Львівська область, 82300, та відповідно до наведених вище положень закону є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, на виконання вимог Інструкції №21-1 позивачем направлені відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, копії яких наявні у матеріалах справи. Факт направлення відповідачу зазначених розрахунків та їх одержання підтверджується наявними у справі доказами направлення поштової кореспонденції. Відповідач вказані розрахунки в установленому законом порядку не оскаржив, а отже фактично погодився з визначеними у них сумами.
Згідно з даними цих розрахунків, заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з грудня 2025 року по березень 2026 року становить 99973,80 грн, у тому числі: за Списком №1 - 28251,18 грн та за Списком №2 - 71722,62 грн.
У строк, визначений пунктом 6.7 Інструкції №21-1, відповідач самостійно зазначену суму не сплатив. Доказів сплати заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, як і будь-яких заперечень по суті позовних вимог, відповідач суду не надав.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, відповідачем не спростовано.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, а тому 99973,80 грн заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод» (код ЄДРПОУ 00136863, пров. Губицький, 1, м. Борислав, Львівська область, 82300) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за грудень 2025 року - березень 2026 року в сумі 99973 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн 80 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.